ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 квітня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/7371/19
провадження № 22-ц/4809/632/20 

               Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л., 
за участі секретаря – Тимошенко Т.О., 
учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2020 року у складі судді Панфілової А.В. і
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»  звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 та просило стягнути заборгованість у розмірі 22164,01 грн за кредитним договором № б/н від 02.09.2009, яка складається з наступного:
- 541, 77 грн - заборгованість за тілом кредиту, 
- 15533,58 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 
- 4557,04 грн - заборгованість за пенею та комісією, 
- а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн та штраф (процентна складова) 1031,62 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 02.09.2009 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір б/н про отримання кредиту в розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач станом на 31.08.2019 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 22164,01 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту - 541, 77 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом- 15533,58 грн, заборгованість за пенею та комісією - 4557,04 грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн та штраф (процентна складова) 1031,62грн.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 січня 2020 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» - 541, 77 грн заборгованості по тілу кредиту.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами, пенею та штрафами, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 02.09.2009 відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.
Згідно підписаної анкети-заяви, ОСОБА_1 згодна, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг.
Також, 02.09.2009 в день отримання картки, відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду».
В кінці довідки зазначено: «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми сплати за використання кредитних коштів ознайомлений (а)».
Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.
Оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки, пені та штрафів в підписаній відповідачем Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду», а суд не дослідив належним чином даний доказ то правових підстав відмовляти у стягненні відсотків, пені та штрафів у суду не було.
Суд у рішенні не вказав, чому не взяв до уваги даний доказ, як підтвердження ознайомлення клієнта з умовами кредитування, адже підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду» і є Тарифами по кредиту.
Доказів, що відповідача було ознайомлено з іншими Тарифами, ніж ті що долучені до позовної заяви відповідачем не надано, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав не брати до уваги саме ті Тарифи, умови та правила, що долучені Банком до позовної заяви.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
В судовому засіданні апеляційного суду представник банку Бистров С ОСОБА_2 А. підтримав доводи апеляційної скарги, відповідач в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, суд визнав причини неявки неповажними та вирішив розглянути справу без її участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується анкетою-заявою. 
Згідно позовних вимог та довідки заборгованість станом на 31.08.2019 – складає 22164,01 грн, яка складається із: 
- заборгованості за тілом кредиту - 541, 77 грн;
- заборгованості по процентам за користування кредитом - 15533,58 грн;
- заборгованості за пенею та комісією - 4557,04 грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн та штраф (процентна складова) 1031,62 грн.
Суд дійшов висновку про задоволення позову частково в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту - 541, 77 грн, та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом - 15533,58 грн, заборгованості за пенею та комісією - 4557,04 грн, а також штрафам відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн та штраф (процентна складова) 1031,62грн.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.
За приписами ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ст.ст. 625,1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі невиконання ним обов`язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування коштами, пені та штрафів суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Однак, суд першої інстанції не дав оцінки долученої до позовної заяви підписаної відповідачем копії Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.9).
У вказаній довідці сторони узгодили умови кредитування, а саме, що відсоткова ставка встановлюється на рівні 2,5% на місяць (30% річних), а за порушення умов договору передбачена сплата пені та штрафу.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування коштами та пені.
Оскільки строк дії картки по 31.07.2015, при відсоткові ставці 2,5 % в місяць, та враховуючи, що основний борг становить 541,77 грн, за період 26.10.2010 по 31.07.2015 з відповідача на користь банку підлягає стягненню 772 грн 57 коп (541,77 грн/100*30=162,53 грн процентів за рік, 162,53/365*1735=772,57) відсотків за користування кредитними коштами. 
Крім того, довідкою визначено розмір пені 50 грн в місяць, а тому за період з 26.10.2010 по 31.07.2015 розмір пені становить 2850 грн (50 грн в місяць*57 місяців=2850 грн).
Оскільки розмір пені значно перевищує розмір збитків (541,77 + 772,57 = 1314,34) відповідно до приписів ч.3 ст.551 ЦК України розмір пені підлягає зменшенню і з відповідача підлягає стягненню на користь банку пеня в розмірі 1314 грн 34 коп.
Що стосується позовних вимог про стягнення штрафів, суд виходить з правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 1314 грн 34 коп, а позовні вимоги про стягнення штрафів задоволенню не підлягають.
Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В порядку розподілу судових витрат, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 569 грн 57 коп судового збору.
Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2020 року  в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, пені та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити частково.
В частині розподілу судових витрат рішення суду змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) 2086 грн 91 коп заборгованості за кредитним договором від 02.09.2009, з яких 772 грн 57 коп заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами та 1314 грн 34 коп пеня. 
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) 569 грн 57 коп судового збору. 
В іншій частині позивних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 30.04.2020.

Головуючий суддя                 С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань 

О. Л. Карпенко