ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 641/5987/18
 
провадження № 61-48633 св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І.,             Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу                ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2018 року в складі судді  Курганнікової О. А. та на постанову Харківського апеляційного суду                   від 23 квітня 2019 року в складі колегії суддів Маміної О. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст вимог заяви 
 
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, в якій просив замінити у виконавчому провадженні Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 54675556 сторону боржника ОСОБА_1 його правонаступником - ОСОБА_3 .
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 серпня                      2018 року відмовлено в прийнятті до провадження заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що заява подана з порушенням правил предметної юрисдикції, оскільки питання про заміну сторони виконавчого провадження під час виконання виконавчих написів нотаріуса підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу заявника залишено без задоволення, ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2018 року - без змін. 
 
Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права, з`ясувавши зміст і предмет заяви, зробив правильний висновок, що дана заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в справі та розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження по суті. 
 
Указує, що дана заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Відзив на касаційну скаргу
 
Відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що постановою державного виконавця Міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області від 11 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса № 2-916, виданого 08 вересня 2017 року, про стягнення з  ОСОБА_1 накористь  ОСОБА_2 1 500 000 грн                   основного боргу та 4 751 250 грн процентів за простим векселем, а всього - 6 251 250 грн. 
 
20 квітня 2018 року між  ОСОБА_1 та кредитором   ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про перевід боргу.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам закону.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
 
Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
Законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень, дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).
 
Норми ЦПК України  в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, за аналогією із нормами КАС також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження (стаття 378 ЦПК).
 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.
 
У порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, ухвалених місцевим судом.
 
У разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 181 КАС (статті 287 КАС у чинній редакції). 
 
Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства. 
 
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного                    Суду від 16 січня 2019 року в справі №826/7941/17 (провадження                                     № 11-1172апп18).
 
Установивши, що виконавче провадження №54675556 відкрито Міськрайонним ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області не на підставі судового рішення, а на підставі виконавчого напису нотаріуса, суди першої та апеляційної інстанцій зробили обґрунтований висновок, що розгляд даної заяви не належить до цивільної юрисдикції.
 
Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених апеляційним судом обставин і незгоди з оскаржуваними судовим рішенням, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду. 
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім. 
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   Н. О. Антоненко
 
                                                                                                               В. І. Журавель
 
                                                                                                               М. М. Русинчук