Справа № 463/5444/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І. 
Провадження № 22-ц/811/3632/19                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Леньо С.І. від 02 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

       в с т а н о в и л а : 

       рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 02 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, завданої злочином. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 грн. судового збору.
Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити своє рішення яким позов задоволити повністю. Вважає дане рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та неправильним тлумаченням норм матеріального права. Вказує, що суд не зважив, що вона близько 30-ти днів пробула на лікуванні у Львівському обласному госпіталі інвалідів війни та репресованих імені Ю. Липи, суд не взяв до уваги, що злочин скоєний до людини похилого віку. Звертає увагу, що вона отримала тілесні ушкодження, а саме нанесенням їй дару правою ногою в область спини, та в подальшому лівою рукою, внаслідок чого вона вдарилася головою об стіну і впала на бетонне покриття, що призвело до забою м`яких тканин, садно потиличної ділянки голови справа, забій поперекової ділянки. Зазначає, що на її думку, моральна шкода в розмірі 10000 гривень є співрозмірною її фізичним, душевними, моральним стражданнями, а також приниженням перед сусідами, працівниками медичних закладів, які вона в свої 79 років пережила внаслідок самого факту нанесення їй тілесних ушкоджень (фізичного болю) з боку ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, письмових пояснень відповідача, відповіді на відзив та письмових пояснень позивачки, апеляційної скарги та письмових пояснень відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав. 
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.6 ст. 82, ст. 264 ЦПК України, ст. 23, ст. 1167,ч.1 ст. 1168, ч.1 ст. 1177 ЦК України, п.п.3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та задовольняючи частково позов, виходив з того, що згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2019р. у  ОСОБА_2 3 травня 2018 року приблизно о 21:00 годині, перебуваючого на коридорі п`ятого поверху в будинку АДРЕСА_3 , виник конфлікт на побутовому ґрунті з ОСОБА_1 , в ході якого він підійшов до потерпілої та правою ногою умисно наніс один удар їй в спину, а саме в ділянку попереку та в подальшому лівою рукою відштовхнув потерпілу, у зв`язку з чим вона вдарилась головою об стіну та впала на бетонне покриття, внаслідок чого їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, садно потиличної ділянки голови справа, забій поперекової ділянки, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Вказаним вироком ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України (епізод відносно ОСОБА_1 ) - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч. 1 ст. 125 КК України (епізод відносно ОСОБА_3 ) - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань призначено ОСОБА_2 покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.06.2019р. вирок Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2019р. змінено в частині призначення покарання. Виключено з резолютивної частини вироку покликання на застосування ст. 70 КК України та ухвалено вважати засудженим ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Суд вважав, що протиправні дії відповідача безперечно спричинили позивачу крім фізичного болю та страждань, ще й душевні переживання, які проявились у вимушеній зміні нормального життєвого ритму. Так, після отримання травми, згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 6664 , позивач з 18.05.2018р. по 07.06.2018р. перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи». Враховуючи похилий вік позивача, очевидно, що спричинені їй тілесні ушкодження спричинили лише негативні фізичні наслідки. Безперечно, нормальні життєві зв`язки та звичний ритм життя в такому випадку був відчутно порушеним, що не могло не відбитись на її емоційному та психічному стані і тому, суд вважав, що є всі підстави для стягнення моральної шкоди. Разом з тим, обрахований позивачем розмір моральної шкоди на переконання суду є завищеним та не відповідає вимогам розумності та справедливості. Суд врахував, що позивачу було завдано легких тілесних ушкоджень, які по суті, не спричинили втрати працездатності і що не потребує тривалого часу для відновлення попереднього стану. Відповідач при цьому, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому. Згідно вироку суду, в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження приніс вибачення потерпілим. Тому, керуючись принципом виваженості, розумності та справедливості, суд вважав обґрунтованою суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., які об`єктивно відповідають ступеню та глибині моральних страждань, перенесених позивачем після отриманих тілесних ушкоджень. Відтак, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково із стягненням з відповідача на користь позивача завданої злочином моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Оскільки позивач на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважав, що такий підлягає стягненню з відповідача безпосередньо в дохід держави.
Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції - немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
       5.07.2019р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну (немайнову) шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. 
В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що відповідач 3.05.2018р. завдав їй тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин, садна потиличної ділянки голови справа та забою поперекової ділянки, за що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2019р. був засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. За результатами апеляційного перегляду вирок Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2019р. змінено ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.06.2019р. в частині призначення покарання та виключено з резолютивної частини вироку посилання на застосування ст. 70 КК України. Ухвалено вважати засудженим ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Після нанесення їй тілесних ушкоджень перебувала на лікуванні у Львівському обласному госпіталі інвалідів війни та репресованих ім. Ю. Липи у м. Львів-Винники. Крім фізичного страждання їй також заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пережитих у зв`язку з самим фактом нанесення тілесних ушкоджень, страху, фізичному болі, приниженні честі та гідності, що супроводжувалось лайкою та нецензурними словами з боку ОСОБА_2 . Враховуючи такі фактори, заподіяну моральну шкоду оцінює до розміру 10 000 грн., які просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.
За ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
       Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:
1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;
2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;
3) в інших випадках, встановлених законом.
       Як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, -згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2019р. у  ОСОБА_2 3 травня 2018 року приблизно о 21:00 годині, що перебував на коридорі п`ятого поверху в будинку АДРЕСА_3 , виник конфлікт на побутовому ґрунті з ОСОБА_1 , в ході якого він підійшов до потерпілої та правою ногою умисно наніс один удар їй в спину, а саме в ділянку попереку та в подальшому лівою рукою відштовхнув потерпілу, у зв`язку з чим вона вдарилась головою об стіну та впала на бетонне покриття, внаслідок чого їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, садно потиличної ділянки голови справа, забій поперекової ділянки, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Вказаним вироком ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України (епізод відносно ОСОБА_1 ) - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч. 1 ст. 125 КК України (епізод відносно ОСОБА_3 ) - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань призначено ОСОБА_2 покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.06.2019р. (а.с.4-6) вирок Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2019р. змінено в частині призначення покарання. Виключено з резолютивної частини вироку покликання на застосування ст. 70 КК України та ухвалено вважати засудженим ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Враховуючи вказані обставини, встановлені вироком суду, що набрав законної сили, судом першої інстанції правильно було встановлено факт заподіяння позивачці моральної шкоди (спричинення, якої не оспорював і відповідач), яка полягає в моральних стражданнях через нанесення їй тілесних ушкоджень, внаслідок вчинення злочину, а зокрема, відчуття тривоги, фізичного болю, приниженні честі та гідності, тощо.
Крім цього, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зважаючи на характер, глибину моральних страждань, період, протягом якого позивачка такі перенесла, а, також, виходячи із засад, розумності, виваженості та справедливості правильно визначено і розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.
Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

                                               п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
               Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 травня 2020 року.

Головуючий:                                                                                               Я.А. Левик

Судді:                                                                         Л.Б. Струс

                                                                                                                М.М. Шандра