Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/166/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Майстер І. П. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2020 року                                                                         м. Кропивницький
Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., при секретарі судового засідання Рябко А.Ю., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Морозова В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2020 року в справі про притягнення:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянина України, працюючого помічником машиніста, 
проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 , 

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 20.01.2020 року о 22.05 год., в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, керував автомобілем «Audi 80», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по а/д Піщаний Брід- Помічна 1 км. у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами проведеного на місці зупинки огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу DRAGER Alcotest.
Крім того, ОСОБА_1 21.01.2020 року о 16.25 год. в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, керував автомобілем «Audi 80», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Виноградній у м.Помічній у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами проведеного на місці зупинки огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу DRAGER Alcotest.
Постановою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2020року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
  Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень повністю підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення від 20 та 21.01.2020 року, письмовими поясненнями свідків та самого ОСОБА_1 , результатами проведеного на місці зупинки огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу Драгер Алкотестер 6820 від 20 та 21.01.2020 р., а також відеозаписами обставин події.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження, постанову судді районного суду скасувати, а провадження у справі закрити,  у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушення, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, про те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також його права на захист, не врахував, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його винуватості у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, оскільки його огляд на стан сп`яніння проводився з порушенням встановленого порядку, без відповідного направлення, за відсутністю даних про його притягнення до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, а також наявності у нього посвідчення водія.
ОСОБА_1 вважає, що фрагменти відеозапису з нагрудних камер працівників поліції не відображають повну картину всіх обставин справи, суд розглянув справу за його відсутністю, без допиту свідків, чим на його думку допустив упередженість та неповноту.
Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що тест на стан алкогольного сп`яніння, проводився несертифікованим приладом «Драгер», який не дозволений Міністерством охорони здоров`я України для використання, що серія та номер даного приладу не вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення.
З`ясувавши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Морозова В.Ю., який підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1  задоволенню не підлягає за таких підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів, справа про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без нього. 
Таким чином, строк на апеляційне оскарження постанови районного суду від 03 квітня 2020 року, для забезпечення права ОСОБА_1 на захист та справедливий суд слід поновити. 
У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги
Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
За змістом положень ст. 266 КУпАП, огляд водія  на стан алкогольного,  наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування  під  впливом  лікарських препаратів,   що  знижують   його  увагу  та  швидкість  реакції, проводиться   з   використанням   спеціальних   технічних  засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції  1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.
Працівники поліції при встановленні порушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення повинні неухильно дотримуватись Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", інструкцію (затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в МЮ України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853) з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в якій в розділі IX викладені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
В даному випадку, факт того, що  ОСОБА_1 20 січня та 21 січня 2020 року керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а саме: результатами проведеного на місці зупинки огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального приладу Драгер Алкотестер 6820 від 20 та 21 січня 2020 року, який виявився позитивним (1,26 % та 1.04 % алкоголю у видихуваному повітрі ), законність та достовірність яких ОСОБА_1 , під час оформлення адміністративних матеріалів не оспорював (а.с.1,55); протоколами про адміністративне правопорушення ввід 20 та 21 січня 2020 року (а.с.2, 54), посвідченням водія (а.с.3), поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6, 58), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.7,8, 56,57), а також відеозаписом обставин події (а.с. 9, 62 ).
В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Переглядом наявного у справі відеозапису, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 після зупинки, факт вживання ним алкогольних напоїв не оспорював, виправдовуючись тяжкими сімейними обставинами.
Крім того, погодився на місці зупинки пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу DRAGER Alcotest, який виявився позитивним та його результати не оспорював, на проходженні повторного огляду у медичному закладі не наполягав.
Апеляційний суд відмічає, що протоколи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, пояснення свідків, а також самого ОСОБА_1 у своїй сукупності з відеозаписами, які долучені до справи, дозволяють зробити висновок про те, що ОСОБА_1 , у разі незгоди, мав право і можливість оспорити результати його огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням DRAGER Alcotest, шляхом проходження повторного огляду у наркологічному диспансері, а працівники поліції у разі його не згоди зобов`язані були забезпечити його проходження у медичному закладі.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутність у матеріалах справи достовірних доказів та необґрунтованість судового рішення, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, під час перегляду справи судом апеляційної інтонації, а тому законні підстави для скасування постанови судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_1 відсутні. 
Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. 
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що суддя, під час розгляду справи допустив однобічність та неповноту і неправильно оцінив наявні у справі докази, які на його думку зібрані з порушенням вимог ст. 266 КУпАП є необґрунтованими.
При бажанні ОСОБА_1 мав право та можливість з`явитись в судове засідання, дати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог.
Однак ОСОБА_1 своїм правом не скористався, констатує порушення його права на захист з суб`єктивних мотивів та надуманих підстав, з метою уникнення справедливого покарання за скоєне.

Керуючись ст. 245, 251, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду                                                                Д. Л. Іванов