П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/11447/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лавренчук Ольга Володимирівна  
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
06 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Іваненко Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів на відшкодування шкоди, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з наступними позовними вимогами:
-   визнати протиправним та скасувати Рішення Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №166 від 16.11.2017 про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру;
-     стягнути з   Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням      Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №166 від 16.11.2017, а саме: стягнути суму у розмірі 20% пенсії, що була незаконно утримана з пенсії, починаючи з грудня 2017 року по дату ухвалення судового рішення.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 25.01.2000 отримує пенсію по інвалідності. У період з квітня по грудень 2015 року працювала згідно цивільно-правових договорів в Сергіївській та Миколаївській сільських радах. Вважає, що Рішенням №166 від 16.11.2017 про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру є протиправним та просить його скасувати, а утримані кошти стягнути на користь пенсіонера.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року  адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що Законом №213, який набрав чинності 01.04.2015, було внесено зміни до ст.. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що позивач працювала з 02.04.2015 на підставі цивільно-правових договорів з Сергіївською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області де фактично виконувала функції посадової особи органу місцевого самоврядування. Зазначає, що позивач своєчасно не повідомила органи Пенсійного фонду про працевлаштування, а тому утворилась переплата за період із 02.04.2015 по 17.12.2015 в сумі 8301,50 грн.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.
ОСОБА_1 з березня 2000 року отримує пенсію по інвалідності.
Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , останній запис датовано 31.03.2015, звільнення з посади головного бухгалтера у зв`язку з виходом на пенсію.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи, між Сергіївською та Миколаївською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області та ОСОБА_1 укладено цивільно-правові договори: від 02.04.2015, від 01.05.2015, від 01.06.2015, від 01.07.2015, від 01.08.2015, від 01.09.2015, від 01.10.2015, від 01.11.2015. Між позивачем та Миколаївською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області укладено цивільно-правовий договір №1 від 01.12.2015. Позивачем, на підтвердження виконання умов цивільно-правових договорів, надано копії Актів виконаних робіт.
16 листопада 2017 року Ємільчинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (правонаступником якого є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області) було прийнято рішення № 166 про утримання надміру виплачених за період з 01.04.2015 по 31.12.2015 сум з пенсій ОСОБА_1 .
Підставою прийняття такого рішення стало встановлення відповідачем, що в період з 01.04.2015 по 31.12.2015 ОСОБА_1 працювала, що в свою чергу призвело до утворення сума переплати пенсії в розмірі 8301,50 грн.
На підставі вищезазначеного рішення, з пенсії ОСОБА_1 щомісячно на покриття заборгованості утримуються кошти в розмірі 20 % від суми нарахованої пенсії.
Згідно інформації, наданої відповідачем, станом на 16.12.2019 з ОСОБА_1 утримано заборгованість пенсії в сумі 8301,50 грн.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що у 2019 році позивач звернулась до відповідача із зверненням.
За результатом розгляду звернення ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, листом від 15.08.2019 повідомило про наступне: "Відповідно до Закону України Про внесення змін до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 26.04.2015 та від 24.12.2015, тимчасово з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у період служби в органах місцевого самоврядування на посадах, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті, обласної ради, пенсії призначені до законодавства України, не виплачуються. Згідно статті 2 Закону посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядних та консультативно- дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. З 02.04.2015 Ви уклали цивільно-правовий договір від 02.04.2015 з Сергіївською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області в особі сільського голови, що діє на підставі Закону України „Про органи місцевого самоврядування", де фактично виконуєте обов`язки посадової особи органів місцевого самоврядування, а відтак на Вас поширюються норми зазначеного Закону. Враховуючи, що про даний факт Ви не своєчасно повідомили органи Пенсійного фонду України в Житомирській області утворилась переплата пенсії за період з 02.04.2015 по 17.12.2015 в загальній сумі 8301,50 грн.
Не погодившись з діями відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку, що пенсіонер не несе відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень. Зокрема, на переконання суду, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Проте, в даному випадку відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт зловживань з боку позивача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії, а тому підстави для стягнення з пенсіонера надміру виплачених сум пенсії відсутні.
Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, №1058-IV (далі - Закон №058)   суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.
З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Так, підставою для прийняття пенсійним органом рішення про утримання надміру виплачених за період з 01.04.2015 по 31.12.2015 сум з пенсій ОСОБА_1 стало те, що у вказаний період ОСОБА_1 працювала, що в свою чергу призвело до утворення сума переплати пенсії в розмірі 8301,50 грн., а відтак, з її пенсії щомісячно на покриття заборгованості утримуються кошти в розмірі 20 % від суми нарахованої пенсії.
01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIIІ, яким внесено зміни до статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та доповнено її реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються". Крім того, вищезазначеним Законом внесено зміни до частини першої    статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1    статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.
01 січня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, яким у частині сьомій статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування"    цифри і слова "01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року" замінено цифрами і словами "1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року". Також абзаци другий і третій частини першої    статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" викладено в новій редакції, згідно якої    тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1    статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.
Таким чином, з наведених норм закону вбачається, що в період з 01 квітня 2015 року    по 31 грудня 2016 року діяли обмеження щодо виплати призначених згідно із  Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування"  та  Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсій особам, які працювали в органах місцевого самоврядування, а також на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України "Про державну службу".
У відповідності до п. 2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого   постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1    (далі - Порядок), у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).
Відповідно до абзацу 2 та 3 пункту 2.21. Порядку, у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16Законуособа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).
Отже, норма абз. 2 та 3 пункту 2.21. Порядку розповсюджується на правовідносини, що виникають у особи у зв`язку із початком діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому судом встановлено, що правовідносини між позивачем та Сергіївською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області регулювались цивільно-правовими договорами, розділом 3 яких визначено, що за виконану роботу, передбачену Договором, виконавцеві встановлюється оплата у розмірі 2500 грн (договір від 02.04.2015), кошти за виконану роботу перераховуються на картковий рахунок. Винагорода за виконану роботу за цим Договором здійснюється в безготівковій формі на підставі акта виконаних робіт.
Стаття 626 Цивільного кодексу України, визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Відповідно до змісту ч. 1   ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відмінністю договорів цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що цивільно-правові угоди регламентуються  Цивільним кодексом України, а трудові договори регулюються    Кодексом законів про працю України.
Цивільно-правові договори укладаються про виконання певної роботи, яку працівник виконує самостійно і вичерпуються виконаною роботою (послугою, продукцією), тож цивільно-правовий договір розрахований на однократне застосування.
Основними ознаками цивільно-правового договору (угоди) є: - суб`єктами правовідносин можуть бути як фізичні, так і юридичні особи; - предмет договору - результат виконання робіт; - правила внутрішнього трудового розпорядку не поширюються на виконавця робіт за договором; - відносини між сторонами наказами не регулюються; - учасник угоди сам регулює процес виконання робіт; - оплата праці здійснюється на підставі акта виконаних робіт; - правові відносини регулюються нормами цивільного права.
Предметом цивільного договору про працю виступає матеріалізований результат праці або завдання одноразового характеру. При виконанні цивільних договорів про працю, процес праці не регламентується правом і здійснюється особою самостійно на свій розсуд.
За зобов`язаннями, які виникають із цивільно-правових угод не сплачуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та не заноситься запис до трудової книжки про прийняття на роботу, в сфері державної служби не присвоюються ранги та не зараховується робота до стажу державної служби.
Враховуючи зазначене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта відносно того, що ОСОБА_1 за цивільно-правовими угодами виконувала роботу пов`язану з виконанням обов`язків у Сергіївській сільській раді Ємільчинського району Житомирської області, оскільки у період часу із 01.04.2015 по 31.12.2015 позивач не могла виконувати організаційно-розпорядчі та консультативно-дорадчі функції в органах місцевого самоврядування, так як втратила статус посадової особи органу місцевого самоврядування 31.03.2015.
Таким чином, враховуючи, що позивач надавала Сергіївській сільській раді Ємільчинського району послуги на підставі цивільно-правових договорів, за що їй виплачувалася щомісячна грошова винагорода, до складу трудового колективу працівників сільської ради не входила, не підпадала під дію правил внутрішнього трудового розпорядку сільської ради, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на неї не поширюються вимоги Законів України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №911-VIII від 24.12.2015, якими внесені зміни в ст.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 (далі - Порядок).
Пунктом 3 Порядку встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.
З наведеного слідує, що пенсіонер не несе відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень. При цьому, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт зловживань з боку позивача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії, а тому підстави для стягнення з пенсіонера надміру виплачених сум пенсії відсутні.
Таким чином, оскільки під час судового розгляду справи встановлено протиправність рішення Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №166 від 16.11.2017 про утримання з позивача суми пенсії в розмірі 8301,50 грн., обгрунтованими також є позовні вимоги в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 кошів в сумі 8301,50грн..
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на те, що дії відповідача, як суб"єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторнами не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Іваненко Т.В.