Постанова  
Іменем України
06 травня 2020 року
м. Київ
справа № 640/18055/16-ц
провадження № 61-27358св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Приватне акціонерне товариство «СК «UNIVES», ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2018 року про роз`яснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Кіся П. В. Кружиліної О. А.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «СК «UNIVES» (далі - ПрАТ «СК «UNIVES») та ОСОБА_2 , з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідачів на його користь грошову суму, яка дорівнює різниці між фактичною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «FORD MONDEO», державний номер НОМЕР_1 , і фактично сплаченою сумою страхового відшкодування у розмірі 6 932,09 грн. Також просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 10 870,10 грн - втрату товарної вартості автомобіля, 1 320,00 грн - компенсацію вартості проведення експертизи та 30 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, разом стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 551,20 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «СК «UNIVES» на користь ОСОБА_1 різницю страхового відшкодування у сумі 6 932,09 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 величину втрати товарної вартості автомобіля у сумі 10 870,10 грн; вартість експертизи - 1 320,00 грн; компенсацію моральної шкоди - 1 000,00 грн.
Стягнуто з ПрАТ «СК «UNIVES», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору з кожного по 275,60 грн.
Задовольнивши частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди, тому майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою, а саме відповідачем ОСОБА_2 , з якої суд стягує на корить позивача суму втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 10 870,10 грн., а також 1 320,00 грн вартість експертизи та завданої моральної шкоди.
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Київського районного суду                           м. Харкова від 11 серпня 2017 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 6 932,09 грн.
Відмовлено у задоволенні позовних вимог про відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 320,00 грн.
У задоволенні вимог до ПрАТ «СК «UNIVES» відмовлено.
В іншій частині рішення залишено без змін.
27 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася з заявою, в якій просила роз`яснити рішення Апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року, посилаючись на те, що в мотивувальній частині рішення суд зазначив про недопустимість доказів в частині стягнення коефіцієнту втрати товарної вартості у розмірі 10 870,10 грн, проте у резолютивній частині не ухвалив рішення про задоволення чи відмову в позові в цій частині.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2018 року роз`яснено рішення Апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 рокуз урахування рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2017 року.
Рішення апеляційного суду викладено таким чином: «З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню: різниця між страховим відшкодуванням і фактично витраченими коштами на відшкодування автомобіля у розмірі 6 932,09 грн, компенсація моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн та витрати понесені зі сплати судового збору у суді першої інстанції у розмірі 275,60 грн».
Частково задовольнивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції виходив з недоведеності позивачем вимог про відшкодування коефіцієнту втрати товарної вартості у розмірі 10 870,10 грн, а також суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні підстави для відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження, оскільки він не був взятий до уваги судом апеляційної інстанції.
Короткий зміст вимог касаційних скарг 
17 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2018 року, просив ухвалу суду апеляційної інстанції про роз`яснення судового рішення скасувати та постановити нову про відмову в роз`ясненні судового рішення. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду. 
10 квітня 2020 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що ухвала про роз`яснення судового рішення постановлена з порушенням вимог частини п`ятої статті 258 ЦПК України. Суд апеляційної інстанції виклав нову редакцію резолютивної частини рішення, якою вирішив питання щодо частини позовних вимог ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції змінив зміст резолютивної частини рішення у справі, чим порушив вимоги частини першої статті 271 ЦПК України. 
Аргументи інших учасників справи
У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_2 на касаційну скаргу, просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №460-ІХ (далі - Закон №460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Касаційна скарга у цій справі подана у травні 2018 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №460-ІХ.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, відзив на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «UNIVES» на користь ОСОБА_1 різницю страхового відшкодування у сумі 6932,09 грн, величину втрати товарної вартості автомобіля - 10 870,10 грн; вартість експертизи - 1 320,00 грн; компенсацію моральної шкоди - 1 000,00 грн
Стягнуто з ПрАТ «СК «UNIVES», з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору з кожного по 275,60 грн.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Київського районного суду                      м. Харкова від 11 серпня 2017 року змінено. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 6 932,09 грн.
Відмовлено у задоволенні позовних вимог про відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 320,00 грн.
У задоволенні вимог до ПрАТ «СК «UNIVES» відмовлено.
В іншій частині рішення залишено без змін.
Задовольнивши частково апеляційну скаргу ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції виходив з недоведеності позивачем вимог про відшкодування коефіцієнту втрати товарної вартості у розмірі 10 870,10 грн та дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження. 
27 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з заявою про роз`яснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року, посилаючись на те, що в мотивувальній частині рішення суд вказав про недопустимість доказів в частині стягнення коефіцієнту втрати товарної вартості у розмірі 10 870,10 грн, проте у резолютивній частині рішення не зазначив про задоволення чи відмову у задоволенні позову в цій частині.
Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності.
Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Роз`яснивши рішення, апеляційний суд виходив із змісту його мотивувальної частини.
Із змісту рішення апеляційного суду від 31 жовтня 2017 року випливає, що суд не ухвалив рішення щодо позовної вимоги про стягнення 10 870,10 грн втрати товарної вартості автомобіля, незважаючи на те, що у мотивувальній частині рішення викладено висновки про відсутність підстав для її задоволення.
Цивільний процесуальний закон передбачає випадки, коли суд, що ухвалив рішення, вправі самостійно виправити його недоліки: ухвалення додаткового рішення, роз`яснення рішення суду, виправлення описок і арифметичних помилок.
Усунення недоліків судового рішення судом, який ухвалив рішення, є елементом судового захисту і відбуватися у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом.
Відповідно до частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Перевіряючи доводи заяви  ОСОБА_2 про роз`яснення рішення, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги визначені цивільним процесуальним законом підстави для роз`яснення рішення суду та ухвалення додаткового рішення, тому оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам частини першої - третьої статті 263 ЦПК України. 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частинами першою та третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Оскільки роз`яснення рішення суду належить до компетенції суду, який його ухвалив, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2018 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                               О. В. Ступак
Судді:                                                                                                           І. Ю. Гулейков
                                                                                                                      А. С. Олійник
                                                                                                                      С. О. Погрібний
                                                                                                                      В. В. Яремко