ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 березня 2020 року 	 	справа № 160/3007/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П. (доповідач),
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від                  23 вересня 2019 року у справі № 160/3007/19  (суддя Турлакова Н.В., повний текст рішення складено 04.10.2019 ) за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа : Дніпропетровська міська рада про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач) про нарахування податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб від 10.05.2018 року:  № 932685-1319-0464 та № 932685-1319-0464/1.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено у повному обсязі. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,  позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позову.
Позивач вважає, що контролюючим органом безпідставно нараховано йому  зобов`язання з податку орендна плата. Наполягає, що у зв`язку з закінченням дії договору оренди земельної від 29 березня 2006 року, припинена підстава для нарахування орендної плати за земельну ділянку, передбачена п.  288.1  статті  288 ПК України. Також вказує на те, що контролюючим органом безпідставно використано лист Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про очікувану нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки в 217році для визначення  бази оподаткування, до того ж і за період з 2015 по 2018 роки включно, з чим погодився і суд першої інстанції.
Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався. 
Третьою особою у справі був поданий відзив на апеляційну скаргу. У відзиві третя особа вказала, що позивач має платити орендну плату, оскільки земельна ділянка не була ним повернута за актом прийому-передачі після закінчення строку дії договору оренди землі. 
В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Представник третьої особи також підтримав позицію представника відповідача, просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.  
Позивач про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, своїм правом приймати участь в судовому засіданні не скористався.    
Заслухавши представників відповідача та третьої особи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
          Встановлені обставини справи свідчать про те, що 29 березня 2006 року ОСОБА_1 уклав з Дніпропетровською міською радою договір оренди землі, згідно якого отримав у користування на правах оренди земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1  кадастровий номер 1210100000:04:002:0071, площею 0,1599га ( т.1 а.с.25-30).
Згідно п.3.1 Договору строк оренди - 3 роки. Відповідно до п.14.1 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до п. 2.2. Договору оренди на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, які зазначені в акті приймання-передачі земельної ділянки.
За змістом акту приймання-передачі земельної ділянки на земельній ділянці розташовано частину блоку з гаражем. Земельна ділянка надана по фактичному розміщенню частини блоку з гаражем.
Позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 10.11.2005р., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, він є платником єдиного податку.
Об`єкт нерухомого майна, який розташовано на земельній ділянці, належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом від 19.06.2001р. за №3247, виданим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г., реєстраційним посвідченням Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації №1581-81 від 27.09.2002р., розпорядженням Міського голови Дніпропетровської міської ради №1436 від 14.12.2004р.
На запит ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 15.08.2019р. №1230/9/04-64-13-19, листом від 11.09.2017 №8-4-0.38-1353/107-17 «Про надання інформації» Відділ у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру повідомив, що нормативно грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:04:002:0071 в 2017 році буде складати: 2813,06 грн., із застосуванням Кф=2,0, згідно з  Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016р. №489 (т.6 а.с. 103).
10.05.2018р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення №932685-1319-0464, згідно якого позивачу  визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (код платежу 18010900) у податковому періоді: 2018 р.  134942,49грн. за земельну ділянку (т.1 а.с. 21-22) та податкове повідомлення-рішення №932685-1319-0464/1, згідно якого позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (код платежу 18010900) у податковому періоді: 2015, 2016, 2017 роки на загальну суму 382 189,77грн. (т.1 а.с. 23-24).
Вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивач фактично продовжує користуватися земельною ділянкою, договір оренди вважається продовженим, отже у контролюючого органу були підстави для нарахування позивачу зобов`язання зі сплати орендної плати. Відповідачем у відповідності до  вимог п.286.5 ПК України   було правомірно визначено позивачу суму грошового зобов`язання з орендної плати за періоди 2015-2017років та за 2018р.
Колегія суддів  вважає висновки суду першої інстанції  помилковими, враховуючи наступне.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Земельні відносини в Україні регулюються  Земельним кодексом України, а справляння плати за землю -  Податковим кодексом України.
Статтею 206 Земельного кодексу України  визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до п.п.14.1.147  п.14.1  ст.14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно зі статтями  269,  270 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктами оподаткування земельним податком - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт  14.1.73  пункту  14.1  статті  14 ПК України).
Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; (п.271.1.1 п.271.1  ст.271 ПК України).
Відповідно до п.274.1  ст.274 ПК України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п.288.2 ст. 288 ПК України). Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем та орендарем. 
Як вбачається з матеріалів справи, строк дії договору оренди землі, укладеного позивачем  29 березня 2006 року з Дніпропетровською міською радою, три роки, і його дія закінчилася в 2009році. За умовами договору, після закінчення строку, на який його було укладено, орендар має переважне право на поновлення договору (п.3.2). Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення дії строку договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.3.3). Укладання договору оренди земельної ділянки на новий строк здійснюється на підставі рішення міської ради про передачу земельної ділянки в оренду шляхом його переукладання та державної реєстрації в установленому порядку (п.3.4) (т.1 а.с. 26).
Ні відповідач, ні третя особа не надали суду доказів переукладання договору, строк дії якого закінчився, доказів наявності рішення міської ради про передачу земельної ділянки в оренду позивачу.
В даному випадку, суд першої інстанції, застосувавши положення статті 33 Закону України «Про оренду землі», дійшов помилкового висновку про фактичне поновлення договору оренди земельної ділянки, строк дії якого закінчився. Положеннями ст. 33 вказаного Закону передбачено для орендаря, який належно виконує свої зобов`язання, переважне право на укладання договору на новий строк після закінчення строку оренди. Проте, реалізація переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання певної процедури та строків. Саме по собі право на продовження дії договору оренди не означає таке продовження в автоматичному порядку.

  
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач висловив бажання продовжити договір оренди земельної ділянки, чи що такий договір між позивачем та орендодавцем укладався після 2009року.
Стосовно визначення контролюючим органом бази оподаткування. Як вже зазначалося вище, згідно п.271.1.1 п.271.1  ст.271 ПК України базою оподаткування  є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого ПК України. 
Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру  (п. 286.1 статті 286 ПК України).
Дані державного земельного кадастру, підпункт 14.1.42 ПК України, це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики , розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.
Відомості  з Державного земельного кадастру, внесені або перенесені до нього з Державного реєстру земель після січня 2013р., надаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України , у формах, зазначених у абзацах другому-п`ятому частини першої статті 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ( у формі витягу або довідки).
Лист від 11.09.2017 №8-4-0.38-1353/107-17  Відділу у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру про очікувану нормативно грошову оцінку 1 кв.м. земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:04:002:0071 в 2017 році, використаний відповідачем для визначення бази оподаткування, до того ж з 2015 по 2018роки включно, наведеним вище вимогам не відповідає, і не може вважатися належним та допустимим доказом в розумінні КАС України. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що за змістом відповіді, викладеної у цьому листі, строк дії договору оренди землі сплинув 16.05.2009року, примірники документів, що посвідчують права на земельні ділянки, зареєстровані з 01.01.2013року, не находять до управління, тому визначитись із значенням коефіцієнту функціонального використання  земельної ділянки та надати нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2015-2016роки не вбачається можливим (т.6 а.с. 103). На думку колегії суддів відповідач безпідставно використав при визначенні бази оподаткування лист від 11.09.2017 №8-4-0.38-1353/107-17  Відділу у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру, оскільки такий лист не є тим документом, що дає підстави для нарахування земельного податку  позивачу за 2015-2017роки.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийняття оскаржених позивачем податкових повідомлень-рішень, тому наявні підстави для задоволення позову та їх скасування.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального права, що є підставою для скасування такого рішення й прийняття нового про задоволення позовних вимог позивача.
Керуючись п.2 ч.1 ст.315, 317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня                  2019 року у справі № 160/3007/19 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

          Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

          Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 10 травня 2018 року №932685-1319-0464, №932685-1319-0464/1.

          Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 39394856) судові витрати у розмірі 12 928,30 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень 30 копійок).

                    Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак