УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/2751/19 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б. 
Категорія 3 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №285/2751/19 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , треті особи:  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  
на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Мозгового В.Б. у м. Новоград-Волинському,
в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року  ОСОБА_1  звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_2 . Просила: зобов`язати відповідача усунути створені нею перешкоди, а саме: тимчасову господарську споруду та вигрібну яму, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх знесення та засипання, а також у відшкодування моральної шкоди стягнути 5 000 грн. Свій позов обґрунтовувала тим, що є власником частини будинку АДРЕСА_1 . В іншій частині будинку проживає відповідач ОСОБА_2 – друга дружина її першого (колишнього) чоловіка. Відповідач проживає без реєстрації у будинку після смерті свого чоловіка, який був власником нерухомого майна та створює нестерпні умови для проживання. Так, ОСОБА_2 на земельній ділянці біля будинку збудувала тимчасову господарську споруду, в якій вирощує тварин, а тому в дворі стоїть нестерпний сморід. Окрім того, відповідач біля будинку облаштувала вигрібну яму. З приводу таких дій відповідача вона неодноразово зверталася до органів місцевої влади, але безрезультатно. Через поведінку сусідки не може налагодити питання щодо водовідведення. Вона є інвалідом другої групи та через протиправні дії відповідача зазнала душевних страждань.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третіх осіб залучено:  ОСОБА_3 і  ОСОБА_4 (а.с.69).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Вважає, що надала суду достатні докази неправомірних дій відповідача, але суд такі безпідставно до уваги не прийняв. Так, вимога зобов`язати відповідача знести самовільно побудований сарай (хлів) доводиться висновками комунальної служби виконкому про невідповідність забудови нормам ДБН та санітарним вимогам. Окрім того, за будівництво сараю (хліва), вирощування у ньому свиней та облаштування тут же вигрібної ями ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності. Стосовно іншої вимоги щодо компостної ями, то у відповіді районного управління Держпродспоживслужби від 11 вересня 2019 року зазначено, яким вимогам слід дотримуватися для цього виду споруд. Суд також не надав оцінки тому факту, що хоча відповідач проживає у будинку, але вона не є його власником та користувачем земельної ділянки біля нього, а відповідно до законодавства лише власник або користувач земельної ділянки має право на забудову споруд. Наполягає на тому, що діями відповідача порушуються норми добросусідства, що призводить до порушення її права користуватися своєю власністю.

Відзиву на апеляційну скаргу не находило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (ст.104 ЗК України).

Разом із тим, за змістами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами, іншими учасниками справи та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, диспозитивність цивільного судочинства передбачає, зокрема, розгляд судом справи не інакше як в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. 

Із змісту позовної заяви слідує, що предметом позову, який позивачем та її представником у встановленому процесуальним законодавством порядку не змінювався, є тимчасова господарська споруда та вигрібна яма, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Із мотивувальної частини ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2007 року вбачається, що рішенням виконкому Новоград-Волинської міської ради від 17 листопада 1988 року №364 ОСОБА_5 була виділена земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.4).

На підставі вищевказаної чинної ухвали суду про визнання мирової угоди, за умовами якої визнано право власності на частини житлового будинку та виділено їх у натурі, право власності на 47/100 частки будинку, будівництво якого не завершене, зареєстровано за ОСОБА_1 (позивачем), а право власності на 53/100 частки - за ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на час смерті перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 (відповідачем) (а.с.5,23-25). 

До приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Якубовської Т.О. з заявами про прийняття спадщини після смерті батька звернулися: ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_4 (а.с.67). Дружина померлого – ОСОБА_2 30 грудня 2014 року надіслала заяву про відмову від прийняття спадщини, у якій одночасно повідомила, що спадкоємцями померлого є його малолітні діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Із постанови адміністративної комісії при виконкомі Новоград-Волинської міської ради від 18 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за те, що на АДРЕСА_1 -1 не облаштувала водовідведення на житловому будинку, а також розміщено самовільну побудову тимчасової дерев`яної споруди (сарай) на спільній межі (а.с.48).

Окрім того, висновком інспекції благоустрою міста при УЖКГЕ та КВ Новоград-Волинської міської ради від 15 серпня 2019 року підтверджуються наступні обставини (а.с.26). За адресою: АДРЕСА_1 розташований житловий будинок, який поділений на дві виділені в натурі частини: квартира АДРЕСА_2 ОСОБА_1 . Кожен власник своєї частини домоволодіння має суміжні земельні ділянки. Квартира АДРЕСА_3 з добудовою рахується як незавершене будівництвом житловий будинок. До домоволодіння належать господарські надвірні будівлі (дерев`яний сарай, компост, вигріб, колодязь). Із північної сторони житлової будівлі ОСОБА_2 розташовані тимчасові споруди – дерев`яний сарай на відстані від спільної огорожі - 0,50 м.; вигріб на відстані від спільної огорожі - 2,10 м.; компост на відстані від спільної огорожі - 3,40 м. Західна стіна незавершеного будівництвом житлового будинку ОСОБА_2 глуха, водовідведення атмосферних вод відсутнє, а вода стікає на земельну ділянку (подвір`я) ОСОБА_1 . Було виявлено часткове порушення правил та норм у сфері благоустрою, а саме: відсутня система водовідведення атмосферних дощових вод на даху будівлі незавершеного будівництвом житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_2 , та порушена відстань від спільної межі при будівництві малої архітектурної форми – дерев`яного сараю. Внутрішньодворове каналізування не суперечить вимогам ДБН «Планування і забудова територій» та Державним санітарним нормам та правилам утримання територій населених місць, затвердженим наказом МОЗ України від 17 березня 2001 року №145, та Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Вищевказані факти порушень підлягають усуненню шляхом перебудови господарської споруди – сараю на відстань одного метра від спільної межі та встановлення системи водовідведення атмосферних вод із даху незавершеного будівництвом житлового будинку.

Самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи. 

Суд ухвалює рішення про знесення нерухомого майна, якщо відсутня технічна можливість його перебудови. Для з`ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу. Також учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відсутність експертизи або висновку експерта може бути підставою для відмови у позові. При цьому відсутність технічної можливості виконати перебудову об`єкта нерухомості має довести особа, яка пред`явила позов про знесення самочинного будівництва, тобто ОСОБА_1 , як і наявність її порушеного права (стаття 391 ЦК України).

Разом із тим, матеріали справи не усувають розбіжності щодо місця розташування тимчасової господарської споруди, які містяться у постанові адміністративної комісії (на спільній межі) і у висновку інспекції благоустрою міста при УЖКГЕ та КВ Новоград-Волинської міської ради (0,50 м. від спільної огорожі). 

Також не спростована обставина наявності технічної можливості перебудови тимчасової господарської споруди, а тому вимоги щодо її знесення є необґрунтованими та передчасними. Доводи апеляційної скарги відносно бездіяльності відповідача щодо перебудови даного об`єкту, приймаючи до уваги не усунення позивачем розбіжностей щодо місця розташування господарської споруди – сараю, висновків суду першої інстанції в частині даного предмета позову не змінюють. 

У листі Новоград-Волинського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області від 11 вересня 2019 року №924 міститься інформація про те, що майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні розташовуватися згідно з вимогами п.3.26, таб.3.2а ДБН 360-92 та пунктів 2.21,2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом МОЗ України від 17 березня 2011 року №145 (а.с.93). 

Вигрібна яма, тобто інший предмет позову, відноситься до системи внутрішньодворового каналізування, а у висновку інспекції із благоустрою міста від 15 серпня 2019 року зазначено, що внутрішньодворове каналізування не суперечить вимогам ДБН «Планування і забудова територій» та Державним санітарним нормам та правилам утримання територій населених місць, затвердженим наказом МОЗ України від 17 березня 2001 року №145, та Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Окрім того, відсутні й будь-які докази (наприклад, реагування санітарних служб тощо) щодо наявності стороннього запаху (нестерпного смороду), який б розповсюджувався та порушував права позивача.

Вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від спору щодо усунення перешкод в користуванні власністю.

       Із огляду на вищевикладене, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому в силу положень ст.375 ЦПК України колегія суддів апеляційного суд залишає рішення суду першої інстанції без змін. 

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2019 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: