У Х В А Л А
25 травня 2020 року
м. Київ
справа № 487/647/19
провадження № 61-6460ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :
25 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»), Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.
Позов обгрунтований тим, що наказом від 07 липня 2017 року № 109-ВК АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ОСОБА_1 призначено на посаду директора ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» на умовах контракту від 11 липня 2017 року № 197 строком з 11 липня 2017 року до 11 липня 2019 року за переведенням зі Служби автомобільних доріг у Луганській області.
02 січня 2018 року, під час тимчасової втрати ним працездатності, його звільнено із вищевказаної посади на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України. Описова частина наказу від 02 січня 2018 року № 5-ВК про звільнення не відповідає його резолютивній частині; у наказі не вказано, в чому конкретно полягає порушення контракту, не визначено, коли та яким чином відбулися ці порушення, в чому конкретно полягає неефективне використання та збереження майна підприємства, неповне і несвоєчасне виконання обов`язків керівника.
Відповідач не приймав рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за невиконання умов контракту або за невиконання, несвоєчасне виконання чи неналежне виконання наказів підприємства, догани та стягненння щодо нього також не застосовував.
Зауважень щодо ведення бухгалтерського обліку чи інших порушень фінансово-господарської діяльності ДП «Миколаївський облавтодор» від ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не надходило. Оскільки порушень умов контракту, Статуту не було, то викладена у наказі інформація не відповідає дійсності.
Крім того, він почав виконувати обов`язки керівника підприємства у липні 2017 року, а перевірка діяльності здійснювалася за період з 01 січня 2017 року, фактично за період протягом якого він не обіймав посаду.
На той час на підприємстві була заборгованість із виплати заробітної плати працівникам. Причиною, що вплинуло на заборгованість із виплати заробітної плати є несплачені підприємству кошти за виконані роботи у 2010 році.
У зв`язку з неможливістю отримати та користуватися коштами, за відсутності обігових коштів, підприємство не мало змоги виконувати свої зобов`язання перед бюджетом всіх рівнів із виплати заробітної плати та податків, а також не могло розраховуватися із постачальниками.
У липні 2017 року відбулося погашення заборгованості за квітень - червень 2017 року, у серпні 2017 - за червень - серпень 2017 року, станом на січень 2018 року заборгованість із заробітної плати погашена на суму 786 000,01 грн. Тому заборгованість виникла не з вини позивача, тому немає порушень умов контракту або Статуту.
Не було допущено порушень позивачем стосовно виконання наказу ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 24 лютого 2017 року «Про здійснення закупівель у системі управління закупівлями», оскільки закупки на виконання цього наказу без процедури відкритих торгів здійснювалися у період січень-липень 2017 року, коли він не був директором.
Стосовно не виконання наказу від 01 серпня 2017 року № 157 «Про запровадження системи електронних закупівель» щодо відображення договорів у системі Prozorro, то договори укладені 12 та 13 липня 2017 року, тобто до прийняття цього наказу, а тому відсутнє його порушення чи невиконання.
Зазначені договори укладені попереднім керівником підприємства з квітня до травня 2017 року, тобто за період, коли він не обіймав цю посаду.
Позивач зазначає, що допущені ним невиконання Статуту і контракту по суті є порушенням умов трудового договору, а відтак відповідач повинен відібрати письмові пояснення відповідно до частини першої статті 149 КЗпП України, однак такий дій з боку відповідача вчинено не було.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» від 02 січня 2018 року №5 -ВК про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» з 02 січня 2018 року. Стягнуто з АТ «Державної акціонерної компанії» «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 409 800,00 грн, відшкодовано моральну шкоду - 2 000,00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У задоволенні позову в частині вимог до ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням трудового законодавства та умов контракту, а саме: роботодавець під час звільнення з посади позивача не дотримався процедури накладення дисциплінарного стягнення, визначеної трудовим законодавством, оскільки в наказі не зазначено, в чому саме полягає невиконання умов контракту, коли таке невиконання мало місце; відповідач не надав доказів систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього контрактом; звільнення позивача з ініціативи власника або уповноваженого ним органу відбулося у період його тимчасової непрацездатності.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 березня 2020 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задоволено. Рішення Заводського районного суду м Миколаєва від 26 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В позові ОСОБА_1 відмовлено.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулось з дотриманням вимог законодавства, так як відповідач, як роботодавець має право на визначення форми та умов договору, у тому числі шляхом укладення контракту.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що керівник ДП «Миколаївський облавтодор» ОСОБА_1 . порушив пункти 6.3, 6.6 Статуту ДП «Миколаївський облавтодор», пункти 1, 6.8 частини четвертої пункту 11, підпункту «в», «н», пункт 23 контакту від 11 липня 2017 року № 197, тому наказ про дострокове розірвання контракту з позивачем та його звільнення з займаної посади є законним.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору, а звільнення позивача з займаної посади в зв`язку з достроковим розірванням Контракту не є притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності, й на ці правовідносини не поширюються вимоги статті 149 КЗпП України. Тому норма матеріального права, на яку вказав суд першої інстанції, як на підставу поновлення позивача на роботі, на спірні правовідносини не поширюється.
Аргументи позивача про те, що він не притягувався до дисциплінарної відповідальності за будь-яке невиконання умов контракту, до нього не застосовувалися догани та стягнення не мають правового значення для вирішення питання законності звільнення його з роботи за встановлених обставин.
02 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 березня 2020 року.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17, від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, від 18 червня 2018 року у справі № 396/1560/16-ц, а також постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі     № 757/42262/15-ц.
Також, ОСОБА_1 зазначає, що судами не з`ясовано обставини справи та належним чином не досліджені докази, які мають значення для її вирішення.
Таким чином, підставами касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій є пункт 1 частини другої статті 389 та пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати із Заводського районного суду міста Миколаєва цивільну справу № 487/647/19 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 25 червня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     А. С. Олійник
 
         С. О. Погрібний
 
         В. В. Яремко