ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року		Справа № 813/2758/16 пров. № А/857/2587/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Курильця А.Р., Старунського Д.М.,
при секретарі судового засідання –Ратушній М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року (суддя Гулкевич І.З., м.Львів) у справі її позовом до Галицької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник Головне управління ДПС у Львівській області) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Ще у серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Галицької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі – ОДПІ, ГУДФС відповідно) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.07.2016 №23394-13 (далі – ППР).
За наслідками розгляду вказаного позову постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано ППР (а.с.52-55, 97-106).
В результаті перегляду вказаних судових рішень в касаційному порядку постановою Верховного Суду від 29 березня 2018 року (далі – Постанова суду) було частково задоволено касаційну скаргу ОДПІ, скасовано судові рішення, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.132-138).
Під час нового розгляду справи ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила позивач, яка із покликанням на порушення норм процесуального права, просить таку скасувати.
В доводах апеляційної скарги посилаючись на окремі обставини справи вказує, що в матеріалах справи відсутні докази направлення оскаржуваної ухвали позивачу. Крім того, вважає, що суд вийшов за межі процесуальних повноважень відмовивши у розгляді позовної заяви з формальних підстав. При цьому, судом не враховано, що позивач виклала усі доводи  на захист своє позиції у позовній заяві, яка уже була на розгляді у суді першої та апеляційної інстанцій, проте на виконання вимог Постанови суду справа відправлена на розгляд до суду першої інстанції для усунення певних процесуальних порушень, зокрема отримання або витребування від відповідача додаткової інформації, що стала підставою для прийняття оскаржуваного ППР.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Крім того, від Головного управління ДПС у Львівській області (далі – Головне управління) надійшло клопотання про заміну сторони відповідача його правонаступником Головним управління. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що згідно з відомостями витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі – ЄДР) 14.05.2019 внесено запис у ЄДР про припинення юридичної особи ОДПІ. Разом з тим, 31.07.2019 внесено запис про утворення юридичної особи Головного управління. Відповідно до Додатку 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» ГУДФС реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління, яке є правонаступником прав та обов`язків ГУДФС.
Відтак, з урахуванням положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за необхідне замінити відповідача його правонаступником – Головним управлінням.
Також, 29.04.2020 від Головного управління надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший час у зв`язку із карантинними обмеженнями, що введені на території України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 22.04.2020 №219.
Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції вважає, що таке не підлягає задоволенню, оскільки судом апеляційної інстанції у період дії карантинних заходів забезпечено процесуальну можливість для сторін та учасників справи доступу до суду, в тому числі і шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції та надіслання до суду апеляційної інстанції необхідних процесуальних документів та письмових пояснень у даній справі для урахування їх під час розгляду апеляційної скарги. 
Таким чином, у сторін була процесуальна можливість прийняти участь у розгляді даної справи шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції та висловлення своєї позиції як в усній так і у письмовій формі, шляхом надіслання на поштову чи електронну адресу суду. Проте, сторона відповідача не зважаючи на широкий обсяг прав, наданих їм щодо забезпечення процесуальні можливості доступу до суду такими правами не скористалася без поважних причин.
З огляду на приведені обставини справи, апеляційний суд вважає, що чергове відкладення розгляду справи є необґрунтованим та таким, що призводить до безпідставного затягування розгляду справи, порушення права на доступ до суду, правової невизначеності судового рішення, ухваленого судом першої інстанції та порушення судом апеляційної інстанції процесуальних норм щодо граничних строків розгляду апеляційних скарг.
Відтак, розгляд вказаної справи здійснюється судом з урахуванням наявних матеріалів справи, що зібрані судами попередніх інстанцій. 
Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача.
Відповідно до положень частини четвертої статті 229 КАС у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового процесу за допомогою звукозапису технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність залишення адміністративного позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС, оскільки має місце повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин, без повідомлення нею про причини неприбуття та без наявності заяв про розгляд справи за її відсутності. Докази повідомлення позивача про судові засідання призначені на 27.08.2018, 19.09.2018 та 10.10.2018 року наявні в матеріалах справи.
Такі висновки суду першої інстанції є не зовсім вірними з таких міркувань.
З матеріалів справи видно, що ухвалою суду першої інстанції від 31 травня 2018 року прийнято до розгляду адміністративну справу №813/2758/16. Вказано, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 20.06.2018 09:00 год. Зобов`язано учасників справи подати до суду додаткові докази та пояснення у справі, враховуючи зміст Постанови суду.
За змістом Постанови суду вказано, що підставою для прийняття відповідачем ППР є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача. Таку інформацію матеріали справи не містять, а тому впевнитись у наявності підстав у податкового органу для прийняття ППР неможливо.
Суд вважає, що відповідачем не виконаний свій обов`язок щодо надання належних доказів в підтвердження наявності підстав для визначення податкового зобов`язання. При цьому, судом, в порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, не витребувано ані у відповідача, ані у Мінекономрозвитку, інформації, яка стала підставою для прийняття спірного ППР.
Ухвала суду першої інстанції від 31.05.2018 отримана сторонами 07.06.2018 (а.с.145-146).
Проте, 20.06.2018 судове засідання не відбулося у зв`язку з неякою сторін та відкладене на 09.07.2018, пізніше на 25.07.2018, 27.08.2018, 19.09.2018, 10.10.2018.
У матеріалах справи наявні повідомлення про вручення поштового відправлення, якими сторони, в тому числі і ОСОБА_1 повідомлена про судові засідання (а.с.147-148, 159, 163, 167, 171).
На усіх цих повідомленнях є відмітка про вручення їх скаржнику особисто.
Поміж тим, 09.07.2018 представником відповідача подано до суду першої інстанції інформацію від Мінекономрозвитку щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Закон України «Про державний бюджет на 2016 рік» станом на 01.01.2016 (а.с.150-154).
У наступне судове засідання від 19.08.2019 позивач та його представник повторно не прибули, причини неявки не повідомили (а.с.118-119).
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 205 КАС. 
Так, частиною п`ятою цієї статті передбачено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
Наведена норма кореспондується з положеннями пункту 4 частини першої статті 240 КАС якою визначено, що позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду з указаних підстав, суди мають враховувати, що застосування наведених норм передбачає наявність таких обов`язкових умов: позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання; позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки; неявка позивача перешкоджає розгляду справи по суті; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності; відповідач не наполягає на розгляді справи по суті за відсутності позивача на підставі наявних у ній доказів.
Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції послався на те, що у судові засідання призначені на 27.08.2018, 19.09.2018 та на 10.10.2018 ані позивач, ані її представник не з`явилися. Про дату, час і місце проведення судових засідань, які були призначені на вказані дати позивач повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Разом з тим, для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 205 КАС, суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен, серед іншого, також дослідити питання можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача. У разі якщо наявних у справі доказів та матеріалів достатньо і неявка позивача, належним чином повідомленого про розгляд справи, не перешкоджає такому її розгляду, суди повинні приймати рішення по суті спору.
Більше того, враховуючи що розглядувана справа уже перебувала на розгляді у судах вищих інстанцій, а також те, що на виконання Постанови суду, суд першої інстанції при новому розгляді цієї справи мав дати оцінку поданій відповідачем інформації, що отримана ним від Мінекономрозвитку, суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний спір мав бути розглянутий судом першої інстанції на підставі наявних матеріалів та додатково поданих відповідачем доказів за відсутності належним чином повідомленого позивача.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду є помилковим, оскільки матеріали справи свідчать, що неявка позивача у цій справі не перешкоджала розгляду справи по суті.
Вказані висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із позицією Верховного Суду щодо вирішення подібного у цій справі питання, що викладене у постанові від 29 березня 2018 року по справі № 813/2758/16.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	Д. М. Старунський  	
Повне судове рішення складено 30 квітня 2020 року.