Ухвала
іменем України
04 червня 2020 року
м. Київ
справа № 766/3817/20
провадження № 51-2649ск20
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 15 травня 2020 року, 
встановив:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2020 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених службових осіб Херсонського ВП ГУНП у Херсонській області, 
яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 15 травня 2020 року відмовлено 
у відкритті провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_4 на вищезазначену ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перевірку ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2020 року та ухвали Херсонського апеляційного суду від 15 травня 2020 року в касаційному порядку, просить їх скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу. 
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень, інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначений частинами 1 та 2 ст. 309 КПК. Частиною 3 вказаної статті процесуального закону визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді (які не передбачені частинами 1 та 2 ст. 309 КПК) оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. 
В розумінні положень статті 309 КПК, ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених службових осіб, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не підлягає апеляційному оскарженню.
Отже, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції, правильно встановивши, що апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді, яка відповідно до положень ст. 309 КПК не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, обґрунтовано постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження. 
Відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з оскарженням судового рішення слідчого судді, окреме оскарження якого під час досудового розслідування кримінальним процесуальним законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя. 
За правовою позицією Конституційного Суду України (рішення №3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року), згідно з Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. У разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням 
у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права. 
Такі обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування встановлені законодавцем в змісті статей 309, 392 КПК. 
Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, 
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК, застосовуються у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження (ч. 6 ст. 9 КПК).
За таких обставин, наявність визначених у законі обмежень щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд. 
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 15 травня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3 	
Судді: