ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/218/20 Справа № 182/89/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Клименко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 квітня 2020 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Усачова О.Л. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , працює майстром ТОВ "ОСКАР"

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 20400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 20400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420, 40 грн.

На розгляді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебували матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №019090 від 06.12.2019 року відповідно до якого водій ОСОБА_1 19.10.2019 року о 00:30 год. у м.Нікополі по пр. Трубників, керуючи транспортним засобом - автомобілем "ВАЗ 2109" номерний знак НОМЕР_1 , здійснив ДТП з травмованим (наїзд на пішохода). Вживав алкогольні напої після ДТП до проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. ДТП мало місце у м. Нікополь по пр. Трубників біля буд. 39.
Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 ПДР України
Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокат Усачов О.Л. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.
       В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.
       Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано суб`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, оскільки він заперечував факт наїзду на потерпілого ОСОБА_2 та відповідно обізнаність про вчинення ним ДТП.
       Вказує на те, що в матеріалах справи є клопотання яким він просить суд повернути до Нікопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, так як за фактом вказаного ДТП до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесена інформація щодо кримінального провадження № 12019040340002699 від 19.10.2019 року, в якому підлягає встановленню, крім події та обставин ДТП, також факт обізнаності ОСОБА_1 про те, що ним вчинене ДТП та травмовано пішохода. Натомість суд відмовив в задоволенні цього клопотання.
       Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 направлявся для розгляду до суду вдруге.
Зазначає, що суд мотивуючи постанову, яка оскаржується, взяв за основу протокол допиту ОСОБА_1 у слідчого під час проведення досудового розслідування за фактом наїзду на пішохода ОСОБА_2 . Разом з цим, ОСОБА_1 19.10 2019 року не давав показання слідчому, оскільки цієї дати відповідно запису в "журналі обліку відвідувачів, запрошених та доставлених до Нікопольського ВП" він не запрошувався та не доставлявся.
       В судовому засіданні адвокат Вовчук О.Ю. діючий в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       
       Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 019090 від 06.12.2019, в якому викладені обставини вчинення правопорушення; висновком медичного огляду № 1343 від 19.10.2019 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння; схемою місця ДТП, яка сталася 19.10.2019 у АДРЕСА_2 , внаслідок якої було вчинено наїзд на пішохода ОСОБА_2 ; витягом з ЄРДР за фактом наїзду на пішохода ОСОБА_2 ; протоколом допиту ОСОБА_1 в якості свідка від 19.05.2019, згідно якого він пояснює, що 19.10.2019 приблизно о 01-20 год., керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», в районі буд. №39 по пр. Трубників на нерегульованому пішохідному переході пропустив групу пішоходів, які пройшли перед його автомобілем. Після цього він почав набирати швидкість і в цей час саме перед його автомобілем справа на ліво перебігав пішохід - чоловік. Він не встиг загальмувати і на пішохідному переході зачепив чоловіка лівим дзеркалом автомобіля. З місця події поїхав, не зупиняючись, вдома вживав алкоголь.

Вказані висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, та є передчасними.
Апеляційним переглядом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №019090 від 06.12.2019 року водій ОСОБА_1 19.10.2019 року о 00:30 год. у м. Нікополі по пр. Трубників, керуючи транспортним засобом - автомобілем "ВАЗ 2109" номерний знак НОМЕР_1 , здійснив ДТП з травмованим (наїзд на пішохода). Вживав алкогольні напої після ДТП до проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. ДТП мало місце у м. Нікополь по пр. Трубників біля буд. 39.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 наданих у суду першої інстанції, факт правопорушення він заперечував і з обставинами, викладеними у протоколі, категорично не погодився. Судді пояснив, що 19.10.2019 в нічний час він, керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», рухався по пр. Трубників. В районі буд. №39 він пропустив пішоходів на перехресті та поїхав далі. Після проїзду перехрестя він почув якийсь шум, наче впала гілка, але не приділив цьому уваги. Приїхавши додому, поставив автомобіль, вжив алкогольні напої та ліг спати. Вже зранку наступного дня біля 5.00 год. до нього додому приїхали працівники поліції та сказали, що скоїв наїзд на пішохода, після чого повезли на проходження освідування, а потім склали протокол за наїзд на пішохода. При огляді автомобіля пошкоджень виявлено не було, лише було відсутнє дзеркало. Протокол допиту у слідчого він не підписував і на допиті присутнім не був. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що своєї вини він не визнає, оскільки будь-якого ДТП не скоював, наїзд на пішохода ОСОБА_2 не здійснював, а беззаперечні докази його вини в даному ДТП відсутні. Вважає, що була відсутня подія самого ДТП, а, відтак, і відсутній в його діях склад адміністративного правопорушення.
       Як вбачається з матеріалів, 19.10.2019 року на підставі заяви потерпілого ОСОБА_2 була внесена інформація до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №12019040340002699 від 19.10.2019 року за ч.1 ст. 286 КК України.
Відповідно до листа наданим Нікопольським ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23.03.2020 року по вищевказаному кримінальному провадженню старшим слідчим Нікопольського ВП Сумовським О.Г. 15.01.2020 року призначена комісійна судово - медична експертиза, виконання якої доручено експертам КЗ "Дніпропетровського бюро судово - медичної експертизи" ДОР в м. Дніпро де і знаходиться до теперішнього часу.
Згідно ч. 5 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Таким чином, оскільки кримінальне провадження станом на дату розгляду справи перебуває на експертизі та рішення про пред`явлення підозри або постанови про закриття кримінального провадження не прийнято, на думку апеляційного суду висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, та є передчасними.
Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. 
Згідно до ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, в разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Тобто, відповідальність за цією статтею настає тільки в разі встановлення в рамках іншої адміністративної справи в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу (оскільки особа бажає вчинити протиправні дії та вчиняє їх) та відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП може наставати лише за умови доведеності вини особи, тобто психічного ставлення особи до вчинюваної дії та її наслідків.
Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.
Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його суб`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне свідоме вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу.
Доказів усвідомлення ОСОБА_1 вчинення ним ДТП та свідомого вживання ним після цього алкоголю матеріали справи не містять.
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні і в судовому засіданні не встановлені.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Викладені обставини свідчать про недоведеність «поза розумним сумнівом» наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.
       Належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи не має.
Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
За таких обставин постанову районного суду слід скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП України.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката Усачова О.Л. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  задовольнити. 
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Усачова О.Л. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   - задовольнити.
Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                           Г.П. Слоквенко