Ухвала
 
25 травня 2020 року
м. Київ
 
справа 400/1139/17
провадження № 61-11613св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Дружба»,
 
розглянув заяву Приватного підприємства «Дружба» про закриття касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Дружба» про визнання недійсним договору оренди землі та застосування наслідків його недійсності,
 
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2017 року у складі судді Жушмана О. М. та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 січня 2018 року у складі колегії суддів: Єгорової С. М., Дьомич Л. М., Письменного О. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2017 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з указаним позовом та просила: визнати недійсним договір оренди землі від 16 березня 2015 року     № б/н, укладений між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Дружба» (далі - ПП «Дружба»), зареєстрований Державним реєстратором реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області     24 березня 2015 року за номером запису про інше речове право:              9246910; скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, загальною площею 7,7309 га, з кадастровим номером 3524955100:02:000:1098, зареєстрованого Державним реєстратором реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області                  24 березня 2015 року за номером запису про інше речове право: 9246910. 
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги,  ОСОБА_1 посилалася на те, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим Петрівською районною державною адміністрацією 17 листопада 2010 року, вона є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 7,7309 га, кадастровий номер земельної ділянки 3524955100:02:000:1098, розташованої на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області. Для передачі належної їй земельної ділянки в оренду приватному підприємству «Дружба» 09 квітня   2012 року вона видала нотаріально посвідчену довіреність № 655 строком дії на 49 років, якою уповноважила ОСОБА_2., укладати (за ціну та на умовах на власний розсуд) договори оренди та проводити реєстрацію цих договорів щодо вказаної земельної ділянки, а також в подальшому отримувати оренду плату згідно договорів оренди, для чого ОСОБА_2 надано право подавати від її імені заяви, розписуватись за неї та виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. 28 липня 2017 року за її заявою дію вказаної довіреності припинено. У серпні 2017 року позивач звернулася до Центру надання адміністративних послуг Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області з заявою про надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, для отримання відомостей про зареєстроване право власності та право оренди, щодо своєї земельної ділянки. Після отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вона з`ясувала, що 24 березня 2015 року в спеціальному розділі зареєстровано право оренди належної їй земельної ділянки площею 7,7309 га в графі підстава виникнення іншого речового права зазначено: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 16 березня 2015 року, видавник - ПП «Дружба». Вважає, що ОСОБА_2 в порушення їхньої усної домовленості неналежним чином використав надане йому доручення і лише 16 березня 2015 року, після спливу трьох років з моменту видачі довіреності, уклав з ПП «Дружба» оспорюваний договір оренди землі не від її імені, а від імені ОСОБА_2 , без повідомлення її про укладення договору оренди землі та визначені ним умови, без надання їй для ознайомлення примірника договору оренди землі. На момент підписання договору керівником ПП  «Дружба» був ОСОБА_4 , батько ОСОБА_2 , що може свідчити про наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди, а саме встановлення мінімального розміру орендної плати та інших вимог договору оренди землі від 16 березня 2015 року без попереднього узгодження із нею. Також зазначила, що не отримувала орендну плату протягом 2015-2017 років.
 
Петрівський районний суд Кіровоградської області рішенням від 11 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Кіровоградської областівід 25 січня 2018 року, в задоволенні позову відмовив. 
 
У лютому 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 січня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
11 квітня 2018 року справа 400/1139/17надійшла до Верховного Суду.
 
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 13 квітня 2020 року                                       № 994/0/226-20, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. 
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями            13 квітня 2020 року визначено суддю-доповідача Зайцева А. Ю.     
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, перевіривши доводи заяви ПП «Дружба» про закриття касаційного провадження  Верховний Суд дійшов висновку про задоволення заяви та закриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.
 
30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».
 
За приписами частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист                    від кримінального обвинувачення.
 
У підпункті 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України закріплено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статей 131-1, 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня          2017 року (за винятком справ у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена). Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності даним Законом, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.
 
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України).
 
Таким чином, з 01 січня 2017 року представництво у Верховному Суді у справах, провадження у яких розпочате після 30 вересня 2016 року, має здійснюватися адвокатами.
 
Згідно частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
 
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону в день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.
 
Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю є безстроковим.
 
Відповідно до статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
 
По своїй суті підписання та/або подання касаційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва, яке має здійснюватися адвокатами.
 
При цьому, до даної касаційної скарги не додано жодних документів, які підтверджують повноваження ОСОБА_3 як адвоката, представляти інтереси позивача у Верховному Суді, зокрема, щодо підписання та подання від імені ОСОБА_1 відповідної касаційної скарги. 
 
Разом із цим, у Єдиному реєстрі адвокатів України також відсутня інформація про наявність у ОСОБА_3 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.
Відповідно до частини 2 статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.
Ураховуючи те, що після відкриття касаційного провадження встановлено, що пердставником особи, від імені якої подано касаційну скаргу, не надано суду документів на підтвердження своїх повноважень, наявні підстави для закриття касаційного провадження у справі.
Доводи ОСОБА_3 про те, що він мав право представляти інтереси  ОСОБА_1 у Верховному Суді на підставі довіреності, так як ця справа є малозначною, не заслуговують на увагу з огляду на таке. 
З матеріалів справи вбачається, що провадження у ній розпочато 11 жовтня            2017 року (дата постановлення місцевим судом ухвали про відкриття провадження у справі), тобто після набрання чинності Законом України          від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».
Частиною шостою статті 19 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом  малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Частиною першою, другою статті 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
 
Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи (пункт            1 частини першої статті 62 ЦПК України).
Таким чином, законом встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.
У цій справі позивачем заявлені вимоги немайнового характеру, у зв`язку з чим в ній неможливо визначити ціну позову, а тому справа не є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Також в матеріалах справи відсутні дані про те, що суди попередніх інстанції віднесли її до категорії малозначних як справу незначної складності на підставі пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Наведене спростовує доводи касаційної скарги про малозначність цієї справи та можливість у зв`язку з цим подання касаційної скарги на судові рішення не адвокатом.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом          2 частини першої статті 396 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву Приватного підприємства «Дружба» про закриття касаційного провадження задовольнити. 
 
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 січня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Дружба» про визнання недійсним договору оренди землі та застосування наслідків його недійсності.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	С. Ю. Бурлаков	
 	 	
 	Є. В. Коротенко