Ухвала
11 червня 2020 року
м. Київ
справа № 729/886/18
провадження № 61-8397ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 нарішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 6 грудня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 травня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
ВСТАНОВИВ:
26 травня 2020 року подана касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 6 грудня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 травня 2019 року, повний текст якої складено 22 травня 2019 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і  ОСОБА_1 заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
В обґрунтування заявник вказує, що у судовому засіданні 17 травня 2019 року оголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, повний текст якої складено 22 травня 2019 року. 
Всупереч вимогам цивільного процесуального законодавства Чернігівським апеляційним судом або Козелецьким районним судом Чернігівської області повний текст оскаржуваного судового рішення на адресу ОСОБА_1 не надсилався і докази направлення та отримання заявником оскаржуваної постанови у матеріалах справи відсутні.
Також заявник вказує, що вперше касаційну скаргу подав 27 січня 2020 року, проте ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2020 року її повернено заявнику у зв`язку із неусуненням недоліків. 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз тексту ухвали Верховного Суду від 21 квітня 2020 року свідчить, що підставою для повернення касаційної скарги заявнику слугувало ненадання касаційному суду належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Крім того, підставою для поновлення строку на касаційне оскарження заявник визначає відсутність вільного неробочого часу, а також складність складення касаційної скарги з урахуванням необхідності ретельного дослідження матеріалів даної цивільної справи.
Тому вважає, що зазначені підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 6 грудня 2018 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 17 травня 2019 року свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин.
Особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, у тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об'єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.
Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34,).
З огляду на викладене наведені заявником посилання на ненадіслання йому судами попередніх інстанцій копії оскаржуваної постанови не можуть бути визнанні судом поважними причинами пропуску строку. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що ним вчинялися дії щодо отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції. Виключно ненадіслання заявнику копії постанови не може слугувати підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. Причини, за яких заявником не вчинялися жодні дії для своєчасного отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, заявником не зазначені. 
Як установлено касаційним судом із матеріалів касаційної скарги та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, 27 січня 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 6 грудня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 травня 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків. Заявнику необхідно було вказати поважні причини, які перешкоджали заявнику отримати повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду та звернутись із касаційною скаргою до 21 червня 2019 року; надати належні та допустимі докази на їх підтвердження; надати документ про доплату судового збору у розмірі 12 998,64 грн.
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву, в якій зазначив, що в судовому засіданні під час оголошення короткого тексту постанови апеляційний суд не повідомив сторонам про час складання повного тексту судового рішення та у порушення вимог частини третьої статті 272 ЦПК України не направив заявнику копію його повного тексту. 
Розглянувши вказану заяву, Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вимог ухвали від 17 лютого 2020 року не виконав, інших поважних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень не вказав, недоліків касаційної скарги не усунув і повернув касаційну скаргу особі, яка її подала, ухвалою від 21 квітня 2020 року.
Касаційний суд дійшов висновку, щовказана заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень також не свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин. Невиконання заявником вимог ухвали суду не може слугувати підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. 
Посилання заявника на відсутність вільного неробочого часу, а також складність складення касаційної скарги з урахуванням необхідності ретельного дослідження матеріалів даної цивільної справи, також не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження і не свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин.
Цивільним процесуальним законодавством установлений строк на касаційне оскарження судових рішень, який є однаковим для всіх учасників судового процесу, а також осіб, які не брали участі у справі, проте вважають, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, і не може бути безпідставно поновлений судом. Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
За таких обставин касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху із наданням заявнику права протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали звернутися до суду касаційної інстанції із заявою, в якій навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надати докази на їх підтвердження. Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними або не підтверджені належними доказами, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.
Також суд касаційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу заявника на наступне.
Частиною третьою статті 394 ЦПК України визначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Як убачається зі змісту клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 6 грудня 2018 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 17 травня 2019 року, заявник вказує про подання ним касаційної скарги саме 22 травня 2020 року. 
Відомості, які містяться на сайті Акціонерного товариства «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 1740002676718, підтверджують подання ОСОБА_1 касаційної скарги 26 травня 2020 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (22 травня 2019 року). 
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно подати до суду касаційної інстанції докази направлення ним касаційної скарги саме 22 травня 2020 року або надати докази на підтвердження того, що він є особою, яку не повідомили про розгляд справи, чи надати докази пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. 
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.
Заявником до касаційної скарги додано клопотання про зменшення розміру судового збору у зв`язку із його скрутним майновим станом. 
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
ОСОБА_1 не додав належних доказів, які б свідчили про те, що його майновий стан унеможливлює сплату судового збору за подання скарги у встановленому розмірі, тому клопотання заявника не підлягає задоволенню. 
Варто зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень та змісту касаційної скарги, Публічним акціонерним товариством «Чернігівобленерго» заявлено вимогу майнового характеру.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позову, за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (616 700 грн).
Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, ціна позову Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» складає 1 077 712,14 грн.
1,5 відсотка ціни позову складають 16 165,68 грн.
Тому ОСОБА_1 за подання касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 32 331,36 грн (16 165,68х200%), про що надати відповідний документ або документ, що підтверджує підстави звільнення її від сплати судового збору відповідно до закону.
Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Заявником до касаційної скарги додано квитанцію № 0.0.1597600982.1 від 27 січня 2020 року про сплату 1 616,57 грн та квитанцію № 0.0.1646061387.1 від 12 березня 2020 року про сплату 12 998,64 грн, які не можуть слугувати підтвердженням сплати судового збору за подання касаційної скарги 26 травня 2020 року, оскільки є дублікатами квитанцій, доданих до поданої 27 січня 2020 року касаційної скарги.
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу І Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 наступного змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору у даній справі.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 6 грудня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 травня 2019 року залишити без руху.
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків, але не більше десяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали щодо надання документа про сплату судового збору скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                         С. О. Карпенко