У х в а л а  
 
18 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/5582/16-ц
провадження № 61-3982 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу департаменту комунальної власності Одеської міської ради на постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня        2020 року в справі за позовом  департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Одеська міська рада, про визнання недійсним іпотечного договору, скасування запису про державну реєстрацію, витребування майна та усунення перешкод у користуванні майном,
 
В с т а н о в и в:
 
27 лютого 2020 року представник департаменту комунальної власності Одеської міської ради - Мікуленко В. В., надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року. 
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року та залишити в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня           2019 року.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
У порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Як убачається із касаційної скарги, заявник оскаржує рішення суду апеляційної інстанції, визначене в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Таким чином, заявнику необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній, крім іншого, підстави (підставу) касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Належним чином оформлена касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.
 
У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.
 
У разі подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
У разі подання юридичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року становив 1 378,00 грн.
 
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі подання позовної заяви одночасно майнового та немайнового характеру, судовий збір сплачується за ставками щодо вимог майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
У відповідності до касаційної скарги, заявник оскаржує рішення суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні п`яти немайнових вимог позивача (визнання недійним іпотечного договору, усунення перешкод у користуванні майном, скасування запису про державну реєстрацію права власності, скасування запису про державну реєстрацію іпотеки, скасування запису з єдиного реєстру заборон), а тому відповідно, при поданні касаційної скарги, в частині оспорюваних немайнових вимог, заявник має надати докази оплати судового збору, у сумі  13 780,00 грн.
 
До касаційної скарги заявником додано платіжне доручення від 12 лютого 2020 року, про сплату судового збору в розмірі 16 536,00 грн.
 
Також, заявник оскаржує рішення суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні майнової позовної вимоги позивача (витребування нежитлового приміщення). Однак, із матеріалів касаційного провадження не вбачається вартість спірного майна, тому суд не має можливості перевірити розмір судового збору, який підлягає сплаті, відповідно до Закону України «Про судовий збір», щодо оскарження рішення судів у частині вирішення відповідної майнової вимоги позивача.
 
Таким чином, департамент комунальної власності Одеської міської ради, за подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного суду        від 30 січня 2020 року, в частині оспорюваної майнової вимоги (витребування майна), має надати докази про доплату судового збору (у разі необхідності), суму якого необхідно самостійно розрахувати, виходячи із вартості спірного майна (нежитлового приміщення), з урахуванням оплаченої суми судового збору в розмірі 2 756,00 грн (16 536,00-13 780,00) та згідно вимог Закону України «Про судовий збір», і на підтвердження надати до суду докази його вартості.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007.
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Касаційну скаргу департаменту комунальної власності Одеської міської ради необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Залишити без руху касаційну скаргу департаменту комунальної власності Одеської міської ради на постанову Одеського апеляційного суду                від 30 січня 2020 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 21 квітня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко