ПОСТАНОВА
Іменем України

15 травня 2020 року 
Київ
справа №705/5316/16-а
адміністративне провадження №К/9901/1608/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.
розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду  у складі колегії суддів: головуючого судді Єгорової Н.М., суддів: Сорочка Є.О., Федотова І.В. від 24.12.2019 
у справі № 705/5316/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області
про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області (далі також - відповідач), в якому просив 
- визнати дії виконавчого комітету Уманської міської ради щодо неналежного розгляду його звернень про надання дозволу на реконструкцію частини житлового будинку з господарськими будівлями неправомірними;
- зобов`язати виконавчий комітет Уманської міської ради належно розглянути його звернення про надання дозволу на реконструкцію в 2012 році майнового комплексу по АДРЕСА_1 відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014;
- зобов`язати виконавчий комітет Уманської міської ради прийняти рішення щодо безоплатного проведення капітального ремонту майнового комплексу ОСОБА_1 , беручи до уваги низький рівень його доходів у сумі 80000,00 грн за рахунок коштів спеціального фонду для створення першочергових нормальних побутових умов, враховуючи чинники способу життя і фактори здоров`я;
- витрати по експертній оцінці технічного стану майна, обсягів збитків, непланової інвентаризації, ремонту, виготовлення проектно-кошторисної документації та оформлення інших необхідних документів, пов`язаних з капітальним ремонтом майнового комплексу ОСОБА_1 , покласти на відповідача за рахунок місцевого бюджету;
- відповідачу відшкодувати моральну шкоду у сумі 50000,00 грн та перерахувати на особистий рахунок ОСОБА_1 в установах «Ощадбанку» за безконтрольні екстремальні умови розгляду звернень, що привели до ранньої інвалідності на тлі стресу і сильної втоми від нервового та зорового перенавантаження.
2. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області    від 29.10.2019 позов залишено без розгляду.
3. Позивач з даним рішенням не погодився, тому звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі №705/5316/16-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.10.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області про зобов`язання вчинити дії повернуто особі, яка її подала.
5. 13.01.2020 та 18.02.2020 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли касаційна скарга та уточнена касаційна скарга відповідно на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 та ухвалу Уманського міськрайонного суду від 29.10.2019, в яких просить такі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду попередньої інстанції.
6. Ухвалою Верховного Суду від 05.03.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження в частині вимог щодо скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.10.2019 та відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині вимог щодо скасування ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 у даній справі.
ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Шостий апеляційний адміністративний суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що згідно з ухвалою від 20.11.2019 апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки така не відповідала вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), а саме у ній не вказано обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права. На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 надіслав на адресу суду заяву на усунення недоліків, в якій зазначив, що суд має достатньо повноважень і заходів для вирішення суперечностей щодо позову за участю відповідача та власної ініціативи, відтак така не містить обґрунтування, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та застосування норм права судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, що суперечить приписам пункту 6 частини другої статті 296 КАС України. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не було усунуто недоліків апеляційної скарги, визначені в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019, а відтак у відповідності до частини другої статті 298 КАС України остання підлягає поверненню позивачу.
ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
8. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що суд першої інстанції залишив позов без розгляду всупереч вимогам частини сьомої статті 169 КАС України. Натомість суд апеляційної інстанції необґрунтовано повернув адміністративний позов з тих же підстав, порушивши норми процесуального права. 
ІV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
9. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
10. Відповідно до частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
11. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
12. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
13. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
14. Щодо доводів позивача, викладених у касаційній скарзі про порушення судом першої інстанції вимог частини сьомої статті 169 КАС України, колегія суддів не надає оцінку таким, оскільки касаційне провадження у даній справі відкрито лише в частині оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.
15. В частині доводів позивача про порушення судом апеляційної інстанції положень КАС України колегія суддів зазначає наступне.
16. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цьому конституційному положенню кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.
17. Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
18. Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
19. Пунктом 6 частини другої статті 296 КАС України передбачено, що в апеляційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того,  у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
20. Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
21. За приписами частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
22. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
23. Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
24. Зі змісту поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги вбачається, що останній посилається на неправильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки не погоджується із невирішенням судом питання про розподіл судового збору.
25. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 дану апеляційну скаргу залишено без руху, надано позивачу пятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.
26. Постановляючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції зазначив, що враховуючи, що апелянтом в апеляційній скарзі не зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, відтак апеляційна скарга підлягає залишенню без руху. Водночас надано ОСОБА_1 строк для усунення визначених у вказаній ухвалі недоліків шляхом наведення обґрунтування вимог апеляційної скарги із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права судом першої інстанції.
27. 02.12.2019 до суду апеляційної інстанції надійшла відповідь позивача на вказану ухвалу, в якій зазначив, що вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального права у тому, що провадження у даній справі вперше було відкрито 26.10.2016 з призначенням справи до судового розгляду та викликом сторін у судове засідання, відтак справа повинна розглядатись по суті, а відтак залишення судом першої інстанції у подальшому позову без руху та без розгляду є грубим порушенням норм процесуального права, а відтак обовязковою підставою для скасування даного судового рішення. Також зазначив, що суд має достатньо повноважень і заходів для вирішення суперечностей щодо позову за участю відповідача та власної ініціативи.
28. Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги позивачу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ним не усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 про залишення апеляційної скарги без руху, оскільки у відповіді, надісланій на виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 зазначив, що суд має достатньо повноважень і заходів для вирішення суперечностей щодо позову за участю відповідача та власної ініціативи, відтак така не містить обґрунтування, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та застосування норм права судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, що суперечить приписам пункту 6 частини другої статті 296 КАС України. 
29. Колегія суддів вважає помилковим даний висновок суду апеляційної інстанції, оскільки таким не враховано, що у відповіді, яка надійшла від позивача на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, ОСОБА_1 також зазначив, що вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального права у тому, що таким було залишено позов без руху, а у подальшому без розгляду, вже після прийняття рішення про відкриття провадження у справі, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
30. З огляду на наведене, позивач обґрунтував, у чому, на його думку, полягає порушення судом першої інстанції норм права при постановленні оскаржуваної ухвали, а відтак виконав вимоги ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 про залишення апеляційної скарги без руху, а тому повернення позивачу апеляційної скарги з даної підстави не може вважатися обґрунтованим.
31. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
32. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
33. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
34. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
35. Зокрема, у рішенні від 13.01.2000 в справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» («Miragall Escolano v. Spain», заява №38366/97, пункти 38-39) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням статті 6 Конвенції.
36. За наведеного правового регулювання й обставин справи Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
37. Водночас колегія суддів відхиляє доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, про порушення судом апеляційної інстанції частини сьомої статті 169 КАС України, згідно з якою у разі скасування ухвали про повернення позовної заяви за результатами її перегляду та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву, оскільки суд апеляційної інстанції оскаржуваним рішенням повернув апеляційну скаргу, а не позовну заяву.
38. Також колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо порушення судом апеляційної інстанції положень підпункту 12 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, згідно з яким заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, оскільки судом апеляційної інстанції під час постановлення оскаржуваного рішення у відповідності до даної норми застосовувались положення КАС України, чинні на момент подання апеляційної скарги до суду.
39. Враховуючи вищенаведене, зважаючи на положення статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.
40. Враховуючи, що суд касаційної інстанції направляє справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, то в силу частини шостої  статті 139 КАС України  судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 248, 341, 345, 349, 353, 355, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019  скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                                                                                            І.В. Желєзний
Судді:                                                                                                                               Я.О. Берназюк
                                                                                                              Н.В.Коваленко