ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Херсон

Справа №766/24240/18
Провадження №22ц/819/382/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)
судді: Приходько Л.А.
Радченко С.В.
секретар судового засідання: Литвиненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Херсонської міської ради Херсонської області на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Майдан С.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Херсонської міської ради про визнання права на проведення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до Херсонської міської ради про визнання права на проведення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 19/100 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Власником 81/100 частки вказаного домоволодіння є ОСОБА_2 
06 лютого 2018 року позивачам видано свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 на 1/2 частку спадкового майна, що складає 19/200 частин у праві власності на домоволодіння кожному.
За життя ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 звернулися до Херсонської міської ради з питанням приватизації земельної ділянки площею 0,0556га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), розташованої за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Х сесії міської ради VII скликання від 19 жовтня 2016 року №427 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність, спільну сумісну власність вказаної ділянки. Проте провести приватизацію ділянки не вдалося у зв`язку із смертю співвласника ОСОБА_3 .
Позивачі просили визнати за ними право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 0,0556 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування та проведення реєстрації права власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень земельної ділянки на своє ім`я. 

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 червня 2019 року позов задоволений.
Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 0,0556 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , та проведення реєстрації права власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень на зазначену земельну ділянку.
Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року заява Херсонської міської ради Херсонської області про перегляд заочного рішення від 20 червня 2019 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі Херсонська міська рада Херсонської області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скарга мотивована тим, що 22 вересня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно зверталися до міськради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їм у власність земельної ділянки площею 0,0543га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Заявникам був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою, проте 28 березня 2016 року відмовлено у погоджені проекту. 
Надане суду позивачами рішення Х сесії міської ради від 19 жовтня 2016 року №427 щодо погодження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проекту землеустрою є підробкою. Рішення сесії міськради від 19 жовтня 2016 року №427 відносно заявників не ухвалювалося, а приймалося стосовно інших осіб.
Після смерті ОСОБА_3 , спадкоємці померлої до Херсонської міської ради із питанням завершення приватизації земельної ділянки не зверталися, а, отже, і відмови не отримували.
Оскільки орган місцевого самоврядування не приймав рішення про передачу земельної ділянки площею 0,0543га по АДРЕСА_1 у власність, то відсутні правові підстави для визнання за позивачами права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування та права на проведення реєстрації права власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень на зазначену земельну ділянку.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 11 березня 2020 року представник Херсонської міської ради Херсонської області - Зеленіна С.М. апеляційну скаргу просила задовольнити з підстав, викладених у скарзі. В ході розгляду справи представник відповідача пояснила, що міська рада не зверталася у визначений законом спосіб до правоохоронних органів з приводу встановлення факту підробки наданих позивачами суду документів.
У судове засідання 25 березня 2020 року представник апелянта не з`явився, подавши заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебування ОСОБА_4 у відпустці. Ураховуючи, що апелянт є юридичною особою, яка у відповідності до вимог ст.128 ч.6 ЦПК України була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, але явку до суду свого представника не забезпечила, то справа розглядається в порядку ст.372 ч.2 ЦПК України.
Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.
ОСОБА_1 до суду неодноразово не з`явився, причини своєї неявки не повідомив. Направлені позивачу за вказаною ним в матеріалах справи адресою проживання та адресою реєстрації судові повістки повернуто без вручення адресату. Згідно ст.128 ч.11 ЦПК України, 12 березня 2020 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 25 березня 2020року о 16:00год.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено зібраними доказами, що ОСОБА_3 (19/100 частин) та ОСОБА_2 (раніше ОСОБА_2 згідно свідоцтва про зміну імені від 2011року) з часткою 81/100 на праві спільної часткової власності належало домоволодіння АДРЕСА_2 .
Згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради у м.Херсоні від 01 лютого 1992 року, №33/3 для будівництва та обслуговування домоволодіння була надана земельна ділянка площею 0,0448га. 
22 вересня 2014 року ОСОБА_3 . Та ОСОБА_2 звернулися до Херсонської міської ради із письмовим клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0543га наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за АДРЕСА_1 . 
Рішенням Херсонської міської ради Херсонської області від 31 жовтня 2014 року, №1560 відповідний дозвіл на розроблення проекту землеустрою був наданий заявникам.
Згідно з частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.
Відповідно до частини першої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Статтею 40 ЗК України передбачено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.
Згідно з частинами першою, другою, сьомою ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.
Відповідно до частини другої ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з частиною другою статті 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.
Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".
За матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Спадкоємцями померлої є позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким 06 лютого 2018 року видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 19/100 частин кожному у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст.1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з пунктом «г» частини першої ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Захист прав власності громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання права (пункт «а» частини 3 ст.152 ЗК України).
Частиною першою ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення, а не права власності на земельну ділянку.
Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постанові Верховного суду від 21 березня 2018 року у справі № 623/633/17, провадження № 61-6243св18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження № 14-652цс18.
Звернувшись до суду із позовом про визнання права на проведення державної реєстрації на земельну ділянку в порядку спадкування, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалися на те, що за життя їх матері ОСОБА_3 , співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 була розроблена та погоджена технічна документація із землеустрою, у тому числі Департаментом містобудування та землекористування Управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради (висновок від 28 березня 2016року №03-18-106) та рішенням Х сесії міської ради VII скликання від 19 жовтня 2016року №427 затверджено проект землеустрою щодо відведення у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0556га, на підтвердження чого суду було надано копії відповідних документів.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції вважав, що оскільки спадкоємцям померлої відмовлено органами місцевого самоврядування у завершенні процедури приватизації земельної ділянки, то відновлення порушених прав позивачів підлягає шляхом визнання за останніми права на завершення приватизації землі та проведення реєстрації за ними права власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Проте, повністю погодитися з рішенням суду не можна.
Так, відповідач Херсонська міська рада стверджує, що Департаментом містобудування та землекористування Управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради не надавався заявникам висновок від 28 березня 2016 року щодо погодження проекту землеустрою. Навпаки, листом від 28 березня 2016року за вих. №03-18-106, ОСОБА_3 була повідомлена про не погодження проекту землеустрою у зв`язку із відсутністю містобудівної документації для території, в межах якої знаходиться земельна ділянка (а.с.175).
Крім того, апелянт вказав, що у зв`язку із відсутністю погодженого проекту землеустрою щодо приватизації земельної ділянки, такий проект на затвердження міської ради не передавався та рішення щодо його затвердження не приймалося.
На підтвердження цих обставин Херсонською міською радою Херсонської області надано належним чином завірена копія рішення Х сесії міської ради VII скликання від 19 жовтня 2016року №427, з додатком - списком громадян, яким цим рішенням затверджено проекти землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, серед яких відсутні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.71-76).
Досліджена в судовому засіданні суду апеляційної інстанції копія спірного рішення міської ради від 19 жовтня 2016року, №427, яка була надана до суду першої інстанції позивачами, свідчить, що ця копія роздрукована на комп`ютері; не містить підпису відповідальної особи, яка б засвідчувала її відповідність оригіналу та містить печатку "Для документів" з позначкою «Міська рада м.Херсон Херсонської області», що не відповідає назві юридичній особи - Херсонська міська рада Херсонської області, відомості про реєстрацію якої містяться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (дата державної реєстрації 21.05.1997р.; дата запису 07.12.2004р.). Таким чином ці обставини слід визнати загальновідомими та такими, що не потребують доказування (ст.82 ч.3 ЦПК України).
Наведене свідчить, що позивачі не надали належних та допустимих доказів щодо прийняття Херсонською міською радою Херсонської області рішення про затвердження проекту землеустрою стосовно земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , а відтак до позивачі в порядку спадкування не перейшло право проведення реєстрації за ними права власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Отже, аналіз зібраних по справі доказів свідчить, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 , яка за життя згідно зі статтею 125 ЗК України, разом із іншим співвласником домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , права власності на земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування домоволодіння не набула, однак відповідно до чинного законодавства України розпочала приватизацію цієї ділянки, яка закінчилася на тому, що спадкодавцю разом з іншим співвласником домоволодіння був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на підставі рішення Херсонської міської ради від 31 жовтня 2010 року №1560 (а.с.84-88). 
Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та часткове скасування в порядку ст.376 ЦПК України оскаржуваного заочного рішення суду від 20 червня 2019 року в частині визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на проведення реєстрації права власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень на земельну ділянку, площею 0,0556 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги про відсутність звернення позивачів до міської ради із питанням завершення приватизації ділянки після смерті ОСОБА_3 не спростовує висновок суду першої інстанції щодо наявності у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такого права в порядку спадкування після померлої ОСОБА_3 .
Керуючись ст.367, 374, 376, 382-384 ЦПК України,суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Херсонської міської ради задовольнити частково.
Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 червня 2019 року в частині визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на проведення реєстрації права власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень на земельну ділянку, площею 0,0556 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання за ними права на проведення реєстрації права власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень на земельну ділянку, площею 0,0556 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , відмовити.
В іншій частині заочне рішення суду від 20 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
          Повний текст постанови складений 25 березня 2020 року.      

Головуючий:                                                                 В.О. Бездрабко

Судді:                                                                          Л.А. Приходько
                                                                               
С.В. Радченко