ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року	Львів	Справа № 260/1251/19 пров. № А/857/1862/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Большакової О.О., Мікули О.І.,
за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.
розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 260/1251/19 (рішення ухвалено в м. Ужгород, головуючий суддя Гебеш С.А., повний текст рішення складено та підписано 08.01.2020) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про  визнання протиправними дій, наказів та зобов`язання вчинити дії, 

                                                      в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 09.09.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просив:
- визнати протиправними (незаконними) дії відповідача щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 (0072029) дільничного офіцера поліції сектору  превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області;
- визнати протиправним (незаконним) та скасувати наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області полковника поліції  Рубель А. від 12.08.2019р. №167 о/с по особовому складу та наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області полковника поліції  Рубель А. від 08.08.2019р. № 1547 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області;
- зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (іншу уповноважену службову особу, яка здійснюватиме керівництво ГУНП в Закарпатській області на момент виконання судового рішення в даній справі) поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді дільничного офіцера поліції сектору  превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській;
- зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (іншу уповноважену службову особу, яка здійснюватиме керівництво ГУНП в Закарпатській області на момент виконання судового рішення в даній справі) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 14.08.2019р.  до набрання рішенням суду законної сили; 
- допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді дільничного офіцера поліції сектору  превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць;
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 08.08.2019р. № 1547 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області", в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 12.08.2019р. №167 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області днем 14.08.2019. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 56482,16 грн. (п`ятдесят шість тисяч чотириста вісімдесят дві гривні шістнадцять копійок) із утриманням податків та інших обов`язкових платежів.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення на його користь заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 12666,99 грн. (дванадцять тисяч шістсот шістдесят шість гривень дев`яносто дев`ять копійок) звернено до негайного виконання.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ГУ Національної поліції в Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт вказує, що позивача правомірно звільнено зі служби в поліції за порушення вимог Закону України "Про національну поліцію", Правил етичної поведінки поліцейських, Інструкції порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач проходив службу в Національній поліції на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області до 13 серпня 2019 року.
Наказом Головного управління поліції в Закарпатській області № 167 о/с від 12.08.2019 його звільнено із служби в поліції. Звільнення обґрунтовано п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 ЗУ “Про Національну поліцію” на підставі п. 2 Наказу ГУНП в Закарпатській області від 08.08.2019р. № 1547. 
Разом з тим, з наказу № 1547 видно, що датою його винесення є не 08.08.2019, а 08.08.2018, тобто рік видачі останнього вказано невірно, на що представник відповідача зазначив, що це технічна описка в наказі.
Вищевказані рішення про звільнення прийняті на підставі висновку службового розслідування від 07.08.2019, яке проводилось комісією ГУНП в Закарпатській області у складі: голови комісії - старшого інспектора ВДОП УПД ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 та членів комісії - заступника начальника  ВІОС УКЗ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції Софілканича О., старшого інспектора ВОДГР УПД ГУНП в Закарпатській області майора поліції Мули І. згідно наказу № 1335 від 09.07.2019 року, виданого начальником ГУНП в Закарпатській області за фактами, наведеними у рапорті начальника УПД ГУНП в Закарпатській області полковника поліції Р.Уса.
Відповідачем, як на підставу для видачі наказу № 1335 від 09.07.2019 – вказано на необхідність перевірки обставин отримання неправомірної вигоди в сумі 1000 грн. позивачем та його напарником ОСОБА_3 . 
За результатами проведення службового розслідування, висновком від 07.08.2019 року встановлено, що відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування підтвердилися у зв`язку з чим відповідач зазначає, що позивач разом із дільничним інспектором Тячівського ВП майором поліції ОСОБА_3 отримали неправомірну вигоду в розмірі 1000 грн. від мешканця села Вільхівка Тячівського району за не притягнення до відповідальності за незаконне вирощування маку.
Підставою, для звільнення позивача стало порушення останнім ст. 18 ЗУ “Про національну поліцію”, п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 6, 7 розділу ІІ Інструкції порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом  МВС України від 08.02.2019р. № 100.
Одночасно, вказаним висновком рекомендовано ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції у відповідності до пп. 7 п.3 ст. 13 Дисциплінарного статуту  Національної поліції, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337 VІІІ.
Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області № 1547 від 08.08.2017р.  обґрунтовано порушенням тих же норм, що і висновок службового розслідування,  а саме порушення позивачем: ст.ст. 1,7 Закону України “Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ”, Закону України “Про національну поліцію”, Закону України “Про Запобігання корупції” та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.
Не погоджуючись із наказом про звільнення та про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали службового розслідування стосовно позивача містять пояснення, зокрема, ОСОБА_4 датовані 08.07.2019, коли розслідування призначено Наказом від 09.07.2019. Крім того, пояснення відібрані посадовою особою, яка не є уповноваженим членом дисциплінарної комісії. Пояснення у ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 від 09.07.2019 теж відібрані особами, які не є уповноваженими членами дисциплінарної комісії, а пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відібрані не встановленою особою. Відтак, порушено порядок проведення службового розслідування.
Крім того, відсутні ознаки кримінальних правопорушень у діях ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за результатом реагування Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 09.07.2019 до ГУ НП в Закарпатській області надійшов рапорт начальника УПД ГУНП Ус ОСОБА_9 про те, що під час моніторингу інтернет-мережі “Фейсбук” було виявлено відеоролик, в якому показано конфлікт між невідомим громадянином та дільничними офіцерами поліції Тячівського ВП майором ОСОБА_3 та капітаном поліції ОСОБА_10 . У зв`язку з вказаним, просив призначити службове розслідування. 
Наказом ГУ НП в Закарпатській області “Про створення дисциплінарної комісії та проведення службового розслідування” від 09.07.2019 № 1335 призначено службове розслідування з метою збирання, перевірки, оцінки матеріалів та з`ясування всіх обставин допущення поліцейськими дисциплінарних проступків за фактом виявленого у інтернет-мережі відеоролика.
За результатами службового розслідування за фактами, наведеними у рапорті начальника УПД ГУНП в Закарпатській області полковника поліції ОСОБА_11 складено висновок про результати службового розслідування від 07.08.2019 (а.с 37-40). 
Як видно із вказаного висновку, за результатами дисциплінарного провадження встановлено наступне.
В ході проведення службового розслідування було опитано ОСОБА_4 , який вказав, що 08.07.2019 біля 21.00 год. дружина повідомила його про те, що працівниками поліції у її матері було виявлено декілька стебел рослин маку. Як пояснила дружина, згодом дані працівники поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зв`язалися з його племінником ОСОБА_12 та запропоновували йому особисто вирвати стебла маку за місцем проживання ОСОБА_5 , а також за не притягнення її до відповідальності за незаконний посів   маку він повинен сплатити грошові кошти у сумі 1000,00 грн., що він в подальшому і зробив. У зв`язку з даними обставинами ОСОБА_4 разом із племінником ОСОБА_13 поїхали в бік с.Нересниця з метою знаходження працівників поліції, які отримали неправомірну вигоду. На шляху він побачив працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і, підійшовши до них, запропонував повернути, отримані від ОСОБА_12 грошові кошти на, що працівники поліції погодилися та повернули гроші. 
Опитана ОСОБА_5 вказала, що вона побачила поряд зі своїм домогосподарством автомобіль працівників поліції, який, простоявши декілька хвилин, поїхав в бік с. Нересниця. Через деякий час до неї прийшов онук ОСОБА_12 та повідомив, що працівники поліції бачили в неї на території домогосподарства стебла рослин маку та вказали, що за грошові кошти у сумі 1000,00 грн. вони приховають даний факт. ОСОБА_5 вказала онукові, що жодних коштів нікому давати не буде, а ОСОБА_12 пішов на грядку та вирвав всі стебла рослин маку. Безпосередньо до неї ніхто з працівників поліції з пропозицією передачі нею грошових коштів за не притягнення до відповідальності не звертався. 
З пояснення ОСОБА_12 стало відомо, що 08.07.2019 біля 15:00 год. йому зателефонував працівник поліції Тячівського ВП Волос В ОСОБА_14 та запропонував зустрітися в с.Вільхівці. Сівши до свого автомобіля, ОСОБА_12 поїхав до даного населеного пункту, де його вже чекали ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 , які були на службовому автомобілі. В ході розмови ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_12 про те, що хтось з його односельчан побачив у його бабусі ОСОБА_5 на городі стебла рослин маку та сфотографувавши відправили фотографії їхньому керівництву, яке і направило їх розібратися в даній ситуації. Також ОСОБА_3 вказав, що дане питання можна вирішити позитивно після того як ОСОБА_12 вирве рослини маку. Після цієї розмови ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_3 і вони знову зустрілися в с. Вільхівці, де останній вказав, що для позитивного вирішення даного питання потрібно дати на “могорич”, і ОСОБА_12 запропонував грошові кошти у сумі 1000,00 грн. ОСОБА_3 та ОСОБА_15 , взявши гроші, поїхали з вказаного населеного пункту. 
Також, із вказаного висновку про результати службового розслідування встановлено, що при опитуванні дільничні офіцери поліції Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вказали, що 08.07.2019 вони згідно графіку заступили на добове чергування в складі СРПП Тячівського ВП. Цього дня біля 20.00 год., коли їх екіпаж перебував в с. Вільхівці до них під`їхав ОСОБА_4 , ще двоє невідомих громадян та між ними відбулася розмова. В ході спілкування ОСОБА_4 почав звинувачувати їх в тому, що вони нібито отримали від його тещі ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1000,00 грн. за не притягнення до відповідальності за незаконне вирощування рослин снотворного маку та вимагав їх повернути. Вони вказали ОСОБА_4 , що до даної події не мають жодного відношення. Про дану подію вони не доповідали керівництву Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, так як ні ОСОБА_4 , ні інші громадяни не могли вказати про поліцейських, які нібито отримали неправомірну грошову винагороду.
Під час огляду відеоролику, в якому показано конфлікт між ОСОБА_4 та дільничними офіцерами поліції Тячівського ВПНП в Закарпатській області ОСОБА_3 та ОСОБА_1 останні чітко зазначають, що вони не вимагали кошти, а ОСОБА_12 запропонував дати на “могорич”. 
Також, на відео працівник поліції ОСОБА_3 вказав ОСОБА_4 , що згоден повернути отримані кошти та зафіксовано ймовірну передачу грошей ОСОБА_12 . 
За таких обставин, дисциплінарна комісія прийшла висновку, що відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування вважаються такими, що підтвердилися. 
З приводу вищенаведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII “Про Національну поліцію” (надалі – Закон №580-VIII) поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
За приписами ч. 1 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.3.2018 № 2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут НП України) дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту НП України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Згідно до ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту НП України дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту НП України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
У відповідності до ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту НП України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Згідно з ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту НП України службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту НП України службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Згідно з ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту НП України підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту НП України порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань в Національній поліції України (далі - Порядок №893).
Відповідно до п. 4 розділу ІІ Порядку № 893 у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).
Відповідно до п. 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Судом із матеріалів справи встановлено, що підставою для проведення службового розслідування стосовно позивача був рапорт начальника УПД ГУНП в Закарпатській області полковника поліції ОСОБА_11 щодо відомостей, висвітлених у соціальній мережі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Дисциплінарного статуту НП України проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Згідно з ч. 2 ст. 15 Дисциплінарного статуту НП України дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.
Наказом ГУ НП в Закарпатській області “Про створення дисциплінарної комісії та проведення службового розслідування” від 09.07.2019 № 1335 створено дисциплінарну комісію у складі: голова комісії – старший інспектор ВДОП УПД ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_16 , члени комісії – старший інспектор ВОДГР УПД ГУНП в Закарпатській області майор поліції Мула І ОСОБА_17 , заступник начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_18 О. 
Відповідно до ч. 9 ст. 15 Дисциплінарного статуту НП України уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право: 1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; 2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; 3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
Згідно із п. 13 розділу V Порядку № 893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.
Як видно з матеріалів справи пояснення ОСОБА_4 датовані 08.07.2019, а службове розслідування призначено наказом від 09.07.2019.
Відтак, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що такі пояснення відібрані поза межами службового розслідування. Крім того, пояснення відбиралися начальником сектору кадрового забезпечення Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_19 , який не є уповноваженим членом дисциплінарної комісії. 
Судом встановлено, що пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 від 09.07.2019 також відібрані особами, які не є уповноваженими членами дисциплінарної комісії, а пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 взагалі не містять відомостей про особу, які відібрала пояснення у вказаних осіб.
Стосовно пояснень ОСОБА_12 , то такі відібрані 08.07.2019 начальником сектору кадрового забезпечення Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_19 , тобто, знову ж таки, до початку службового розслідування особою, яка не є уповноваженим членом дисциплінарної комісії.
Крім того, в матеріалах службового розслідування щодо відомостей, висвітлених у “Фейсбук” містяться пояснення ОСОБА_12 від 09.07.2019 (відібрані під час проведення службового розслідування), в яких він відмовився від надання пояснень на підставі статті 63 Конституції України.
Також суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що знаходяться в матеріалах службового розслідування, базуються на поясненнях ОСОБА_12 , які як вже зазначалося судом, відібрані з порушенням. 
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування щодо позивача. 
Окрім цього, у наданій ОСОБА_12 нотаріально засвідченій заяві, він зазначає, що 08.07.2019 працівники поліції Тячівського ВП Волос В.В. та Немеш В.С. від нього будь-яких коштів не брали і не просили. 
Щодо наявного у матеріалах справи відеозапису щодо події, яка мала місце 08.07.2018 за участю позивача, як доказу вчинення ним дисциплінарного проступку, то такий є лише уривком та не дає можливості відтворити вказану подію в повному обсязі. 
Колегія суддів також звертає увагу на те, що висновок службового розслідування містить лише опис вчиненого позивачем корупційного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, а причини та умови вчинення дисциплінарного проступку не встановлені.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
При цьому необхідно враховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 у справі №826/21809/15.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatisрішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі “X. v. Austria” про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatisрішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі “C. v. the” про неприйнятність заяви № 11882/85). 
Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі “Ringvold v. Norway”, заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру. 
Суд зазначає, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників міліції. Приймаючи Присягу, позивач зобов`язався завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її  Конституції (888-09) та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю, а також з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ.
Як видно із змісту оскарженого наказу ГУ НП в Закарпатській області від 08 серпня 2019 року № 1547 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області” до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення ст. 18 Закону України “Про Національну поліцію”, п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, пунктів 6,7 розділу ІІ Інструкції порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 08.02.2019 № 100. 
Згідно зі ст. 18 Закону 580 поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до п.1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: 
-неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; 
-поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;
- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;
- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України  “Про Національну поліцію”,  “Про запобігання корупції”  та іншими актами законодавства України; 
-виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;
-контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; 
-мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; 
-зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 
-інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно із пунктами 6,7 розділу ІІ Інструкції порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах ) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції “102” і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події; поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.
Аналізуючи зазначені норми законодавства, колегія суддів зазначає, що такі є загальними та окреслюють коло обов`язків та правила поведінки поліцейських. Для встановлення факту порушення необхідно конкретизувати, які саме дії чи бездіяльність призвели до порушення. Однак, такої конкретизації зроблено не було.
Таким чином, матеріалами службового розслідування, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту НП України, не доведено наявності вчинення позивачем саме дисциплінарного проступку та не конкретизовано, в чому ж саме полягає порушення позивачем вимог Закону України “Про Національну поліцію”, Правил етичної поведінки поліцейських, Інструкції порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, які дії в їх порушення вчинив чи не вчинив позивач.
Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 червня 2019 року у справі №823/1562/15.
Крім того, із листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові від 19 серпня 2019 року № 03/2-11425, наданого за результатами розгляду матеріалів службового розслідування від 12.08.2019 року за фактом публікації в інтернет-мережі “Фейсбук” щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень працівниками Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області встановлено, що ознак кримінальних правопорушень, підслідних ДБР не вбачається.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що накази ГУ НП у Закарпатській області №1547 від 08.08.2019 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області” та наказ від 12.08.2019 № 167 о/с “По особовому складу” в частині, що стосуються ОСОБА_1 є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 “Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати” (далі – Порядок 100) та згідно п. “з” ст. 1 Порядку 100 цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Пунктом 3 ч.2 Порядку 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Відповідно до п.8 ч.2 Порядку 100 обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Із довідки, виданої ГУНП в Закарпатській області від 03.10.2019 № 939/106/5-2019, розмір заробітної плати ОСОБА_1 за червень 2019 року складає 12666,98 (30 днів) та липень 2019 року – 12667,00 (31 день). Загальний розмір за вказані місяці – 25333,98 грн.
Відтак, середньомісячний розмір заробітної плати позивача складає 12666,99 грн. Час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період 14 серпня 2019 року по 27 грудня 2019 року становить 136 календарних дні.
Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 415,31 грн та розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 56482,16 грн. (415,31 грн. х 136 календарних дні).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                       п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 260/1251/19 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Д. М. Старунський 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. І. Мікула