КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                     
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
11 червня 2020 року                                                                                     м. Київ
                                                                     
Справа №759/19035/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/8238/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     судді-доповідача:    Соколової В.В.
суддів:                       Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Миколаєць І.Ю. 04 лютого 2020 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», третя особа: директор Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі,  
 
В С Т А Н О В И В
 
В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з КП «Київтранспарксервіс» на його користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію за недорахування  відпускних; компенсацію інфляційних втрат по заробітній платі та інфляційних втрат по виплаті відпускних; середній заробіток за час затримки виплат належних звільненому працівнику сум; зобов`язати КП «Київтранспарксервіс» здійснити перерахунок заробітної плати, відпускних і трудового стажу позивача та надіслати довідку з проведеним перерахунком до Пенсійного фонду України; стягнути з КП «Київтранспарксервіс» судові витрати та судовий збір.
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», третя особа: директор Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі - визнано неподаною та повернуто позивачу.
Ухвала суду мотивована тим, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліки в повному обсязі, а саме не надав копії позовної заяви з додатками для відповідачів у справі.
 
Не погодився із зазначеним судовим рішенням позивач, його представником подано апеляційну скаргу, так як вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Представник позивача вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позову без руху в частині не надання копій позовної заяви та доданих до неї документів для відповідачів, оскільки положеннями ч.2 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивачі у трудових спорах не подають копії документів для сторін у справі, тобто на них не поширюється ч. 1 вказаної статті.  На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
 
В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, що в жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з КП «Київтранспарксервіс» на його користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію за недонарахування відпускних; компенсацію інфляційних втрат по заробітній платі та інфляційних втрат по виплаті відпускних; середній заробіток за час затримки виплат належних звільненому працівнику сум; зобов`язати КП «Київтранспарксервіс» здійснити перерахунок заробітної плати, відпускних і трудового стажу позивача та надіслати довідку з проведеним перерахунком до Пенсійного фонду України; стягнути з КП «Київтранспарксервіс» судові витрати та судовий збір.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України. А саме зазначено, що позивачу необхідно скласти новий текст позовної заяви із врахуванням вищезазначених недоліків та з долученням у додатках оригіналів або завірених позивачем, представником позивача копій письмових доказів у випадку володіння їх оригіналами про що необхідно зазначити або в тексті позовної заяви, або безпосередньо на копіях письмових доказів, а у випадку посилання на певні докази і за умови відсутності їх оригіналів у позивача - шляхом подачі клопотання про їх витребування за правилами ст.84 ЦПК України.
24 січня 2020 року ОСОБА_2 , який здійснює представництво інтересів  ОСОБА_1   надіслав до суду першої інстанції заяву про виконання недоліків зазначених в  ухвалі суду від 31 жовтня 2019 року.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», третя особа: директор Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі - визнано неподаною та повернуто позивачу. Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунуто недоліки в повному обсязі, а саме не надано копії позовної заяви з додатками для відповідачів у справі.
 
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи та нормам процесуального законодавства, виходячи з наступного.
 
За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Згідно із ч.ч. 1-5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.
Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.
Зокрема, згідно з п.п.5,8, ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
З наведених обставин справи вбачається, що на виконання вимог ухвали суду від 31 жовтня 2019 року представником позивача надано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, однак не надано копії позовної заяви з додатками для відповідачів. Ці обставини не заперечуються і позивачем.
В апеляційній скарзі позивач посилається на положення ч.2 ст. 177 ЦПК України, та вказує на те, що позивачі у трудових спорах не подають копії позовної заяви та копії документів для сторін у справі, тобто на них не поширюється ч. 1 вказаної статті. Проте, погодитись з вказаним твердженням в повному обсязі неможливо. Так, положеннями ч.ч. 1,2 ст. 177 ЦПК України  передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин. Тобто, в даному випадку позивач звільняється від подання копій всіх документів, що додаються до позовної заяви, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, однак не звільняється від обов`язку надання копій позовної заяви відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Вказаний обов`язок покладається законодавцем на позивача з метою забезпечення можливості направлення копії позовної заяви відповідачу та надання ним відзиву на неї.
Таким чином, позивач повинен був надати копії позовної заяви у відповідності до кількості осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що позивач вказану вимогу не виконав, висновки суду про наявність невиконаних вимог ухвали суду від 31 жовтня 2019 року, є законними і обгрунтованими.
Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції в ухвалі суду від  04 лютого 2020 року помилково зазначено про невиконання позивачем вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України саме в частині ненадання ним додатків до позовної заяви для відповідачів, оскільки в силу ч. 2 ст. 177 ЦПК України позивач звільнений від подачі копії таких документів. Однак вказане на правильність висновків суду про повернення позовної заяви не вплинуло.
Отже, наведені стороною позивача доводи не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції. Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів.

Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова 
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко 
 
Н.В. Поліщук