У Х В А Л А  
31 березня 2020 року
м. Київ
справа № 2-2154
провадження № 61-3457 ск 20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сімоненко В. М., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2019 року та постанову Луганського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просив суд замінити сторону у виконавчому провадженні ВП № 40859785, яке знаходиться у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а саме замінити стягувача, ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .
Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада             2019 року, залишеною без змін постановою Луганського апеляційного суду                      від 29 січня 2020 року, заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.
25 лютого 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                         ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області                     від 20 листопада 2019 року та постанову Луганського апеляційного суду                           від 29 січня 2020 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2019 року та постанову Луганського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, слід відмовити виходячи з наступного.
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, право на оскарження ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду, що передбачене пунктом 9 частини першої статті                           353 ЦПК України, не міститься у переліку пункту 2 частини 1 статті 389 ЦПК України.
За таких обставин та з урахуванням наведених норм процесуального права, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2019 року та постанову Луганського апеляційного суду від 29 січня 2020 року необхідно відмовити, оскільки оскарження ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду та постанова апеляційного суду, прийнята за результатами перегляду цієї ухвали, не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
   У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області                           від 20 листопада 2019 року та постанову Луганського апеляційного суду                             від 29 січня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.
   Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
   Судді:                                                                                            В. М. Сімоненко
                                                                                                            С. Ю. Мартєв
                                                                                                                Є. В. Петров