ПОСТАНОВА
Іменем України

10 квітня 2020 року 
Київ
справа №826/3653/16
адміністративне провадження №К/9901/28677/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у складі судді Федорчука А.Б. від 07 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Літвіної Н.М., суддів Ганечко О.М., Коротких А.Ю. від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателлит» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування повідомлення,

В С Т А Н О В И В:

Предметом розгляду судів у цій справі були позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателлит» (далі - позивач, Товариство) до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (правонаступник - Офіс великих платників податків ДФС; далі - відповідач, Офіс) про визнання протиправним та скасування повідомлення від 06 січня 2016 року №165/10/28-10-37-20-16.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство зазначало, що в жодному із періодів 2015 року не мало узгодженої суми податкового боргу, підтвердженням чого є акти про звірення розрахунків платника податків за відповідний період, а тому вважає, що у відповідача не було законних підстав для надіслання позивачу повідомлення про прийняття рішення щодо невідповідності платника податку на додану вартість (далі - ПДВ) визначеним статтею 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) критеріям та відсутності у нього права на автоматичне бюджетне відшкодування податку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2016 року позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано оскаржуване повідомлення.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для надіслання Товариству повідомлення про прийняття рішення щодо невідповідності платника податку визначеним статтею 200 ПК України критеріям та відсутності у нього права на автоматичне бюджетне відшкодування податку, адже доказів, які б підтверджували наявність податкового боргу, що обліковується за позивачем, відповідачем не надано та судом таких обставин у ході розгляду справи не встановлено. Більше того Міжрегіональне Головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників у своїй довідці за №6582/10/28-10-23-26 підтвердило, що станом на 28 березня 2016 року підприємство не має заборгованостей із сплати податків, зборів, інших платежів.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Офіс подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування помилковості позиції судів та відповідності оскаржуваного рішення-повідомлення вимогам законодавства посилається на ту обставину, що ДФС України у відповідності до пункту 200.20 статті 200 ПК України позивача включено до переліку платників податку, які не відповідають критеріям, визначеним у Кодексі та не мають право на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ, який надійшов до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників разом із листом від 05 січня 2016 року №200/7/99-99-15-01-17, а також на те, що Товариство було повідомлено щодо відсутності права на автоматичне бюджетне відшкодування податку лише за листопад 2015 року, так як можливості здійснити перевірку задекларованих сум ПДВ за березень-жовтень 2015 року відповідач не мав через перебуванням позивача на обліку у цей період в ДПІ у Печерському районі м. Києва. Також зазначає, що за результатами проведеної 20 січня 2016 року камеральної перевірки складено довідку у формі висновку, на підставі якої та згідно із пунктом 200.12 статті 200 ПК України направлено до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок від 21 січня 2016 року №170-20 із зазначенням суми, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету. Інших доводів касаційна скарга не містить.

Позивач у запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

В подальшому справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, з огляду на таке.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно повідомлення ДФС України від 11 вересня 2015 року №19509/6/99-99-20-04-02-15-ВПП Товариство включено до Реєстру великих платників податків на 2016 рік.

З 01 січня 2016 року позивач знаходиться на податковому обліку в Міжрегіональному Головному управлінні ДФС - Центральному офісі з обслуговування великих платників. До цього позивач знаходився на податковому обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві. 

Встановлено, що Товариством подано за місцем податкового обліку наступну податкову звітність з ПДВ: 20 квітня 2015 року - податкову декларацію з ПДВ за березень 2015 року із зазначенням суми податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 12000000,00 грн.; 19 травня 2015 року - податкову декларацію з ПДВ за квітень 2015 року із зазначенням суми податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 1966539,00грн.; 21 вересня 2015 року - податкову декларацію з ПДВ за серпень 2015 року із зазначенням суми податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 2694731 грн.; 19 жовтня 2015 року - податкову декларацію з ПДВ за вересень 2015 року із зазначенням суми податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 40000000,00 грн.; 19 листопада 2015 року - податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2015 року із зазначенням суми податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 20000000,00 грн.; 18 грудня 2015 року - податкову декларацію з ПДВ за листопад 2015 року із зазначенням суми податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 16400000,00 грн.

Зазначену податкову звітність із ПДВ податковим органом було розглянуто з наступними результатами:

- згідно довідки ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві №119/26-55-28-02/13501985 від 18 червня 2015 року про результати документальної позапланової перевірки правомірності нарахування Товариством бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за березень 2015 року в розмірі 12000000,00 грн. порушень не виявлено;

- згідно довідки ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві №118/26-55-28-02/13501985 від 20 листопада 2015 року про результати документальної позапланової перевірки правомірності нарахування Товариством бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за квітень та серпень 2015 року в розмірі 1810023,00 грн. та в розмірі 2694731,00 грн. порушень не виявлено;

- листом ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві №27636/10/26-55-28-01 від 11 листопада 2015 року повідомлено Товариство про те, що платник податків відповідає критеріям на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ, однак з метою недопущення втрат бюджету правомірність задекларованих даних в податковій декларації з ПДВ за вересень 2015 року буде встановлена за результатами позапланової виїзної документальної перевірки;

- листом ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 11 грудня 2015 року №32039/10 повідомлено Товариство про те, що платник податків відповідає критеріям на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ, однак з метою недопущення втрат бюджету правомірність задекларованих даних в податковій декларації з ПДВ за жовтень 2015 року буде встановлено за результатами позапланової виїзної документальної перевірки.

МГУ ДФС - Центральним офісом з ОВП 06 січня 2016 року винесено оскаржуване повідомлення №65/10/28-10-37-20-16, в якому повідомлено Товариство про відсутність у нього права на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ відповідно до статті 200 ПК України, оскільки останнє не відповідає критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, адже має податковий борг у сумі 331405,54 грн.

Вважаючи вказане повідомлення протиправним, позивач оскаржив його в судовому порядку.

В аспекті заявлених вимог, з огляду на фактичні обставини, установлені судами, Верховний Суд вказує на таке.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин у цій справі) бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені статтею 200 ПК України.

Згідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.18 статті 200 ПК України передбачено, що платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті, подали відповідну заяву та відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті, мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку. Автоматичне бюджетне відшкодування здійснюється за результатами камеральної перевірки, яка проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним терміном отримання податкової декларації, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.19 статті 200 ПК України право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку мають платники податку, які відповідають одночасно певним критеріям, одним із яких, зокрема, є відсутність податкового боргу (підпункт 200.19.4 пункту 200.19 вказаної статті Кодексу).

За правилами пункту 200.21 статті 200 ПК України у разі невідповідності за висновком контролюючого органу платника податку визначеним цією статтею критеріям та відсутності в такого платника права на автоматичне бюджетне відшкодування податку контролюючий орган зобов`язаний протягом 17 календарних днів після граничного терміну подачі звітності повідомити платника податку про відповідне рішення та надати детальні пояснення і розрахунки за критеріями, значення яких не дотримано. Відповідне рішення може бути оскаржене платником податку у встановленому порядку.

Якщо контролюючий орган у встановлений термін не надіслав платнику податку зазначеного повідомлення, вважається, що такий платник відповідає критеріям для одержання права на автоматичне бюджетне відшкодування податку.

На момент виникнення спірних відносин був чинний Порядок визначення відповідності платника ПДВ критеріям, які дають право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2014 року №1128 (далі - Порядок №1128), у пункті 2 якого зазначалося, що для отримання права на автоматичне бюджетне відшкодування сум ПДВ платник податку повинен відповідати одночасно критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 розділу V ПК України.

У пункті 4 Порядку №1128 визначені дані, на підставі яких формуються критерії, а також порядок їх обрахунку. Для формування критерію щодо відсутності податкового боргу використовуються зведені показники загальної суми податкового боргу платників податків до бюджетів усіх рівнів (із врахуванням суми боргу за основним платежем, пені, за штрафними (фінансовими) санкціями) на перше число місяця, другого за звітним періодом (підпункт 4 пункту 4 Порядку №1128).

У справі, яка розглядається, судами встановлено, що підставою для надіслання позивачу оскаржуваного повідомлення про прийняття рішення щодо невідповідності платника податку визначеним статтею 200 ПК України критеріям та відсутності у нього права на автоматичне бюджетне відшкодування податку стала, як зазначено у самому повідомленні, наявність у Товариства податкового боргу в розмірі 331405,54 грн.

Водночас у ході розгляду справи встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем проводилася звірка стану розрахунків платника із бюджетом за період з 01 січня 2016 року по 13 січня 2016 року і в зазначеному періоді податковий борг за підприємством по жодному із податків не обліковувався. Згідно актів звірок від 08 лютого 2016 року по сплаті рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України №628-20, по сплаті податку на прибуток іноземних юридичних осіб №630-20, по сплаті податку на прибуток приватних підприємств №628-20 за підприємством обліковується позитивне сальдо розрахунків. Згідно акту звірки по сплаті ПДВ від 08 лютого 2016 року №624-20, за даними податкового органу, за підприємством обліковується позитивне сальдо розрахунків в розмірі 83863222,79 грн. Згідно акту звірки по бюджетному відшкодуванню ПДВ від 08 лютого 2016 року №626-20 з бюджету позивачеві було відшкодовано 0 грн.

Більше того Міжрегіональне Головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників у своїй довідці за №6582/10/28-10-23-26 підтвердило, що станом на 28 березня 2016 року підприємство не має заборгованостей із сплати податків, зборів, інших платежів.

Враховуючи наведене, зміст встановлених фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їх зміст та юридичну природу, Верховний Суд погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідач при винесенні повідомлення від 06 січня 2016 року №165/10/28-10-37-20-16 діяв всупереч та не у відповідності до вимог податкового законодавства, а тому позовні вимоги Товариства підлягають задоволенню.

Доводи ж касаційної скарги наведеного не спростовують та зводяться лише до цитування відповідних норм ПК України, які регламентують порядок визначення суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню (бюджетному відшкодуванню), дублюють аргументи апеляційної скарги, належна правова оцінка яким була надана судом апеляційної інстанції.

При цьому, посилаючись у касаційній скарзі на обставини повідомлення Товариства щодо відсутності у нього права на автоматичне бюджетне відшкодування податку лише за листопад 2015 року у зв`язку із неможливістю здійснити перевірку задекларованих сум ПДВ за березень-жовтень 2015 року через перебуванням позивача на обліку у цей період в ДПІ у Печерському районі м. Києва, Офіс не зазначає, яким чином наведене спростовує висновки судів першої та апеляційної інстанцій у справі, що розглядається, та свідчить про прийняття оскаржуваного повідомлення у відповідності до вимог законодавства.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи те, що обставини неправильного застосування судами норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм не підтвердилися, тому підстави для задоволення касаційної скарги відповідача відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 360 КАС України, Суд 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду