Справа № 307/3244/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        10 березня 2020 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі :

        судді-доповідача : Готри Т.Ю.,
суддів : Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю., 

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на доньку, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року, ухвалене суддею Чопик В.В.,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на доньку, яка продовжує навчання. 
Позов мотивовано тим, що 30 жовтня 1993 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, за час перебування в якому у них в 1994 році народилася донька ОСОБА_3 , а у 2001 році донька ОСОБА_4 . У квітні 2010 року шлюб було розірвано. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 в розмірі 650 грн. 
На даний час донька є повнолітньою і вона навчається на другому курсі Навчально-наукового Інституту мистецтв ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» IV рівня акредитації за спеціальністю 024 «Хореографія» на умовах контракту. Вартість навчання, згідно з умовами договору про надання освітніх послуг, складає 16 360 грн на рік. Донька продовжує проживати з нею та перебуває на її утриманні. Однак вона сама не в змозі утримувати доньку, оскільки ніде не працює, перебивається тимчасовими заробітками, інколи виїжджає на заробітки, інших видів доходу не має. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. ОСОБА_2 хоч офіційно ніде не працює, однак виїжджає на заробітки за кордон. Вважає, що відповідач заробляє достатньо, а тому може щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання.
Посилаючись на наведене, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися, в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. 

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року позов ОСОБА_5 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2019 року, на період її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині одномісячного стягнення аліментів в розмірі 3000 грн на дитину.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.   

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково і стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1000 грн. Вказує на те, що судом не враховано, що на його утриманні перебувають ще троє неповнолітніх дітей та дружина, яка не працює оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дітьми. Офіційно він ніде не працює, виїжджає на сезонні роботи за кордон. Зазначає, що доньку від першого шлюбу він утримує, крім визначених судом аліментів допомагає останній матеріально по мірі можливостей. Вказує, що навчання доньки вони з колишньою дружиною оплачують порівну. З урахуванням його матеріального стану та того, що обов`язок утримувати дітей покладено на обох батьків, просить зменшити суму стягнутих з нього аліментів до 1000 грн. 

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів, з дня вручення копії цієї ухвали, для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію вказаної ухвали суду ОСОБА_2 отримав 08.02.2020, а ОСОБА_1 – 07.02.2020, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подала.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1993 року, який між ними розірвано рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2010 року, що набрало законної сили (а.с. 9).

Від шлюбу у них народилися доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження.

На підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2013 року з ОСОБА_2 стягувалися щомісячно на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 в розмірі 650 грн до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою виконкому Тересвянської селищної ради Тячівського району, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: донька ОСОБА_8 та донька ОСОБА_7 (а.с. 5).

Донька сторін - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття та навчається на другому курсі ОР бакалавр денної форми навчання в Навчально-науковому Інституті мистецтв ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» IV рівня акредитації за спеціальністю 024 «Хореографія» на умовах контракту (а.с. 7,8).

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України).

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З урахуванням наведених норм законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Установивши, що донька сторін ОСОБА_7 досягла повноліття і навчається на другому курсі ОР бакалавр денної форми навчання в Навчально-науковому Інституті мистецтв ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» IV рівня акредитації за спеціальністю 024 «Хореографія» на умовах контракту, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що вона потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання.

Однак при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_7 в сумі 3000 грн щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, суд першої інстанції не врахував матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, можливість надання такої допомоги, тощо.

Так, у п.20 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до наданих відповідачем ОСОБА_2 до апеляційної скарги доказів, на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей : ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та дружина ОСОБА_9 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дітьми (а.с. 47-51). 

Згідно з довідкою Тячівського районного центру зайнятості №793 від 17.12.2019 ОСОБА_2 на обліку в центрі зайнятості не перебуває. А відповідно до довідки №14230 від 19.12.2019 Тячівської ДПІ Головного ДПС у Закарпатській області інформація про доходи ОСОБА_2 за І-ІІІ квартал відсутня (а.с. 45, 46).

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 офіційно ніде не працює, має мінливий дохід, на його утриманні перебувають дружина та троє неповнолітніх дітей, і він має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання, лише в розмірі 1 000 грн, колегія суддів доходить висновку, що розмір аліментів слід визначити в сумі 1 000 грн.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в сумі 1 000 грн щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2019 року, на період її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині одномісячного стягнення аліментів у розмірі 1 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 березня 2020 року.

Суддя-доповідач: Судді: