Номер провадження: 22-ц/813/3554/20 
Номер справи місцевого суду: 522/7721/18
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області
відповідач - Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскров Олег Вікторович
відповідач - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради
третя особа - ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року у складі судді Бойчука А.Ю. 
в с т а н о в и в:
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В., Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, здійснену управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 02.06.2017 року за №ОД 082171532552; скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, здійснену управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 04.09.2017 року за №ОД141172470836; визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37005411 від 11.09.2017, прийнятого державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим О.В., згідно із яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1347984851101.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ОСОБА_2 фактично здійснено реконструкцію належного ОСОБА_1 на праві власності житлового будинку шляхом будівництва надбудови (мансардного поверху) на його даху без жодних правових підстав та без її згоди. Водночас, проведення робіт з самовільного будівництва та реконструкції без належним чином затвердженого проекту будівництва, відповідних погоджень та дозволів є, на думку позивача, потенційно небезпечним, так як проведення таких робіт здійснюється без контролю з боку відповідних органів та служб, що є порушенням діючих архітектурно-будівельних, протипожежних, санітарних та інших норм. Позивач вважає, що спірне самочинне будівництво є причиною пошкоджень та руйнувань належного ОСОБА_1 на праві власності об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, загальною площею 40,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , а це загрожує її життю і здоров`ю, вказує на істотне порушення будівельних норм і правил.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В., Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про скасування реєстрації декларації, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу,в якій просить його скасувати і прийняти постанову, якою позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тими ж самими аргументами, що й позов, та апелянт звернув увагу на наступне. Повноваження Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у спірних правовідносинах не є дискреційними. Управлінню достеменно було відомо, що будівництво третьою особою було здійснено до моменту реєстрації як декларації про початок виконання будівельних робіт, здійсненої управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 02.06.2017 за №ОД 082171532552, так і до реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, здійсненої управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 04.09.2017 за №ОД141172470836, що підтверджується матеріалами справи і не спростовано у рішенні. Надбудова (мансардний поверх) збудована без жодного документу, що надає право виконувати будівельні роботи, чи належним чином затвердженого проекту, без додержання будівельних норм і правил.  ОСОБА_2  фактично здійснено реконструкцію належного ОСОБА_1  на праві власності житлового будинку.Спірне самочинне будівництво є причиною пошкоджень та руйнувань належного ОСОБА_1 на праві власності об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, загальною площею 40,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається зі змісту ухвали Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2017 у справі №520/4503/17 ОСОБА_2 пояснив, що «… приміщення горища в мансарду над спільною квартирою АДРЕСА_2 він переробив ще у 2008 році за згодою свого брата ОСОБА_3 співвласника квартири», а декларацію про початок виконання будівельних робіт зареєстровано лише 02.06.2017. Отже, у декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованій 02.06.2017, та у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованій 04.09.2017 наведено недостовірні відомості щодо початку виконання будівельних робіт та їх закінчення, що є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. У деклараціях відсутня інформація про підрядника, яка є обов`язковою, наведено недостовірні відомості й щодо адреси виконання будівельних робіт. У декларації вказується провулок Свободи, а у рішенні державного реєстратора – проспект Свободи. Оскаржуване рішення державного реєстратора прийнято на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка містить недостовірні відомості на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, щодо якого протиправно та необґрунтовано було зареєстровано цю декларацію не Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, а Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.
21.06.2019 ОСОБА_2 надав суду відзив на скаргу, в якому просив залишити рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
У судовому засіданні 25.02.2020 представник позивача просив скаргу задовольнити, а рішення – скасувати. 
У судовому засіданні 25.02.2020 ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні скарги, а рішення – залишити без змін.
У судове засідання 25.02.2020 представники відповідачів не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду справи, і апеляційний суд, заслухавши думку представників учасників процесу, що з`явилися у засідання, вирішив розглянути справу. 
Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення з позовом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні та юридичні особи.
Відповідно до ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права та обов`язки кількох  відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
Згідно з ч.ч.1-3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (п.41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
Відповідно до заяви від 13.11.2018 представник позивача просив суд розглянути справу за його відсутності та підтримав позов у повному обсязі. 
Заявляючи вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, позивач визначив ОСОБА_2 , на чиє ім`я була проведена вказана реєстрація, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. 
Разом із тим, відповідно до ч.ч.1,8,10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. 
Отже, ініціатором реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації є замовник будівництва, який несе відповідальність за достовірність даних, вказаних ним у такій декларації.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 вказаного Закону замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Згідно з деклараціями про початок виконання будівельних робіт та готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), замовником будівництва був ОСОБА_2 .
Позивач мотивував вимоги порушенням його прав на безпечне володіння, користування та розпоряджання майном, а також порушенням скаржником будівельних норм і правил під час будівництва будинку.
Отже, вимога позивача про скасування декларацій, в яких, на його думку, наведені недостовірні дані, пов`язана з оспорюванням законності набуття ОСОБА_2 права власності на будинок.
Скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації, що стали підставою для оформлення замовником будівництва права власності на об`єкт нерухомого майна, вплине на права й обов`язки цього замовника, зокрема, в частині можливості експлуатації відповідного об`єкта нерухомості. А тому належним відповідачем за вимогою про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та готовність об`єкта до експлуатації є замовник будівництва (особа, на користь якої така декларація зареєстрована).
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц. 
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не є співвідповідачем у справі, позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосуються безпосередньо його прав і обов`язків та суд не був уповноважений замінювати неналежного відповідача належним і залучати співвідповідача з власної ініціативи без клопотання позивача, наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржене рішення – скасувати, у позові відмовити з підстав ухвалення рішення щодо неналежного відповідача. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384  ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1  до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В., Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третьої особи -  ОСОБА_2 , про скасування реєстрації деклараційпро початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 06.03.2020.

Головуючий: 

Судді: