Ухвала
24 березня2020 року
м. Київ
справа № 1-5/2000
провадження № 51–1313ск20
Верховний Суд  колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги  засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області                           від 22 серпня 2019 року про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Волинського обласного суду від 7 квітня 2000 року  та ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, якою його скаргу на вказане рішення місцевого суду залишено без задоволення,
встановив: 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня                      2019 рокуповернуто заяву засудженого ОСОБА_4 та його захисника                        ОСОБА_5 про перегляд вироку Волинського обласного суду  від 7 квітня                         2000 року, яким визнано винуватим та засуджено ОСОБА_4 за ч. 2  ст. 141, ч. 3 ст. 213, ч. 3 ст. 142, п. «а» ст. 93, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 142 КК (в  редакції                              1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності за нововиявленими обставинами. 
Волинський апеляційний суд ухвалою від 21 січня 2020 року вказану ухвалу  міськрайонного суду залишив без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись з судовими рішеннями, просить перевірити їх законність у касаційному порядку.
Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі та дослідивши надані до неї судові рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний розгляд справи, а у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Положеннями ст. 424 КПК визначено вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, до яких відносяться вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду                          в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції щодо зазначених рішень можуть бути оскаржені                                       в касаційному порядку лише у випадку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Таким чином касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 подана на судові рішення, які не перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, а отже, виходячи зі змісту ст. 424 КПК, ці рішення не можуть бути предметом перегляду в касаційному порядку. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428, 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                      засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2019 року про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Волинського обласного суду від 7 квітня 2000 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 січня 2020 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                            ОСОБА_3