ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року	Львів	Справа № 344/18034/19 пров. № А/857/2371/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Большакової О.О., Курильця А.Р.,
за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.
представника позивача                              Котика Р.В.,
розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2020 року у справі №344/18034/19 (рішення ухвалено в м. Івано-Франківську, головуючий суддя Домбровська Г.В., повний текст рішення складено та підписано 06.02.2020) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника - начальника УПМП та МВ Івано-Франківської митниці ДС Сучака Сергія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, 

                                                    в с т а н о в и в:

Представник Ілюк Г.С. – Котик Р.В. 07.10.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до заступника начальника - начальника УПМП та МВ Івано-Франківської митниці ДС Сучака Сергія Володимировича, в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил №144/20600/19 від 24 вересня 2019 року, винесену заступником начальника – начальником УПМП та МВ Івано-Франківської митниці ДС Сучак С.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм законодавства, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості, визначеної відповідачем на підставі листа митних органів Королівства Нідерландів не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом 15.01.2018 при розмитненні автомобіля марки «VW», модель «PASSAT», рік виготовлення 2011, номер кузова НОМЕР_1 .
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову в справі про порушення митних правил №144/20600/19 від 24 вересня 2019 року, винесену Заступником начальника – начальником УПМП та МВ Івано-Франківської митниці ДС Сучак С.В., якою громадянку ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 43 579,05 грн. Провадження в справі про порушення ОСОБА_1 митних правил закрито.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції скаргу Галицька митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Вказує, що позивач вчинив протиправні дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів на загальну суму 14 526,50 грн., шляхом надання органу доходів і зборів фактуру від 03.01.2018 без номера, що містить неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості автомобіля, зокрема неправдиві відомості про фактурну вартість автомобіля. Таким чином, вважає, що оскаржувана постанова митниці є обгрунтованою та законною, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
У судовому засіданні представник позивача заперечив вимоги наведені в апеляційній скарзі та просив залишити її без задоволення.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, учасника судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
09 січня 2018 року громадянкою України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Шегині – Медика», митного поста «Мостиська» Львівські митниці ДФС, було ввезено на митну територію України товар – автомобіль марки «VW», модель «PASSAT», рік виготовлення 2011, номер кузова НОМЕР_1 .
15 січня 2018 року Івано-Франківській митниці ДФС, з метою проведення митного оформлення даного товару із сплатою належних митних платежів та випуску його у вільний обіг на території України було подано митну декларацію та документи на товар.
Дана митна декларація була прийнята Івано-Франківською митницею ДФС та зареєстрована за №UA206060/2018/400101 від 15.01.2018.
У якості документу, який містить відомості щодо вартості придбаного товару, одночасно з митною декларацією, громадянкою ОСОБА_1 було подано Івано - Франківській митниці ДФС документ - фактуру № б/н від 03.01.2018, в якій зазначено, що продавцем та відправником даного товару являється нідерландська компанія «AUTOMARKT» (BEVERWIJK HOLLAND), покупцем та одержувачем – ОСОБА_2 ), а вартість товару складає: 4 500 євро.
У графах № 8 та 9 митної декларації № UA206060/2018/400101 від 15.01.2018, поданої Івано-Франківській митниці ДФС для митного оформлення товару - автомобіля марки «VW», модель «PASSAT», рік виготовлення 2011, номер кузова НОМЕР_1 , було зазначено одержувача товару та особу відповідальну за фінансове регулювання - ОСОБА_1 .
У графах № 22 та 42 митної декларації № UA206060/2018/440010 від 15.01.2018 заявлена вартість товару: 4 500 євро.
З заявленої вартості товару, у графі № 47 митної декларації були розраховані митні платежі в розмірі: 76 368, 55 грн., які були сплачені громадянкою ОСОБА_1 за митне оформлення товару.
10.06.2019 Івано-Франківською митницею ДФС, листом Державної фіскальної служби України № 17628/7/99-99-20-02-01-17 від 04.06.2019, отримана відповідь митних органів Королівства Нідерландів № NL19DZA00119297WZ від 16.04.2019 на запит стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких було здійснено митне оформлення автомобіля марки «VW», модель «PASSAT», рік виготовлення 2011, номер кузова НОМЕР_1 .
Відповідно до листа митних органів Королівства Нідерландів № NL19DZA00119297WZ від 16.04.2019, та наданих завірених копій документів: фактури № 190027 від 03.01.2018. митної декларації митних органів Королівства Нідерландів № 8NLJBZ1NLATH7WD54 від 03.01.2018 та підтвердження про вивезення товару за межі ЄС від 09.01.2018 № б/н, товар - автомобіль марки «VW», модель «PASSAT», рік виготовлення 2011, номер кузова НОМЕР_1 , був проданий нідерландською компанією «AUTO WIENTJES B.V.» громадянину НОМЕР_2 IHOR (KLEPARIVSKA, 35, LVOV OEKRAINE) за ціною 6 350 євро, та на підставі митної декларації №18NLJBZ1NLATH7WD54 від 03.01.2018, був вивезений, 09.01.2018, за межі ЄС, через пункт пропуску «Medyka» (РL401030) на польсько-українському кордоні.
Згідно службової записки спеціалізованого підрозділу - відділу адміністрування митних платежів Івано-Франківської митниці ДФС від 07.08.2019 № 409/09-70-19-24, різниця митних платежів між сплаченими за митною декларацією №UА206060/2018/400101 від 15.10.2018, та тими, які мали бути сплачені за умови подання до митного оформлення фактури № 190027 від 03.01.20188, згідно якої вартість товару складає 6 350 євро, становить: 14 526, 50 грн.
24.09.2019 Заступником начальника – начальника УПМП та МВ Івано-Франківської митниці ДС Сучак С.В. винесено постанову в справі про порушення митних правил №144/20600/19, якою громадянку ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 43 579,05 грн.
Не погоджуючись із вищевказаною постановою в справі про порушення митних правил №144/20600/19 від 24 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів.
Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою питання належного відповідача, чим допустив порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статтей 486-488 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
Статтею 522 МК України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п`ятою статті 470, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п`ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.
Згідно статті 523 МК України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Отже, посадові особи митних органів (керівники або їх заступники) при розгляді справи про порушення митних правил діють від імені органів доходів і зборів.
Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил у сфері податкової і митної політики, повинен бути відповідний орган доходів і зборів.
Проте, розглядуваний адміністративний позов заявлено до заступника начальника - начальника УПМП та МВ Івано-Франківської митниці ДС Сучака Сергія Володимировича, тобто до неналежного відповідача.
Відповідно до ч.3, ч.4 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.
Отже, у даному випадку суд першої інстанції повинен був за правилами статті 48 КАС України здійснити заміну первинного відповідача на належного, залучити до участі у справі співвідповідача або, у разі наявності заперечень позивача, залучити як другого відповідача.
Аналіз статті 48 КАС України, що встановлює правила заміни неналежної сторони дає підстави для висновку, що заміна неналежного відповідача, або залучення до справи співвідповідача може проводитися виключно судом першої інстанції.
Оскільки стаття 48 КАС України, як наслідок заміни неналежного відповідача чи залучення належного відповідача у якості другого відповідача, передбачає розгляд справи спочатку, апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості як заміна неналежної сторони.
Можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.
Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Жодних доказів того, що суд запропонував позивачу здійснити заміну другого відповідача матеріали справи не містять.
Така ж позиція висловлена Верховним судом у постанові від 26.12.2019 у справі №724/716/16-а (№К/9901/12750/18).
Відтак, апеляційному перегляду підлягає справа, відповідачем по якій є неналежний орган, та в якій публічно-правовий спір вже вирішено.
Суд першої інстанції наведених обставин не врахував і всупереч вимогам статті 48 КАС України не залучив до розгляду справи належного відповідача Івано-Франківську митницю ДФС.
Враховуючи, що заступник начальника - начальник УПМП та МВ Івано-Франківської митниці ДС Сучак Сергій Володимирович не є належним відповідачем у справі, та суд апеляційної інстанції позбавлений можливості провести його заміну, або залучити співвідповідача (другого відповідача), як і позбавлений можливості направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що у даному випадку слід відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав пред`явлення його до неналежного органу. 
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, як таке, що постановлене за участю неналежного відповідача та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 243, 272, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                 п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2020 року у справі №344/18034/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	Д. М. Старунський 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	А. Р. Курилець