ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2020 року                                                                                      Справа № 924/760/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Мельник О.В. ,  суддя Грязнов В.В. 

секретар судового засідання Гладка Л.А. 

за участю представників сторін:
позивача: Кармаліта Т.В.
відповідача 1: не з`явився
відповідача 2: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Кармель" на рішення господарського суду Хмельницької області у справі від 12.12.2019р. №924/760/19, ухвалене суддею Грамчук І.В., повний текст рішення складено 20.12.2019 р. 
за позовом Приватного підприємства "Кармель" 
до Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" 
до Хмельницької міської ради
про визнання припиненим з 09.11.2004р., тобто з моменту реєстрації ПП "Кармель" права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2 А, право користування ТДВ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" земельною ділянкою згідно з державним актом від 20.03.1996р. на право постійного користування землею - в частині земельної ділянки, розташованої під зазначеним об`єктом нерухомості розміром 2100 кв.м.
про визнання з 09.11.2004р. за ПП "Кармель" право користування земельною ділянкою 2100 кв.м., розташованою під належним ПП "Кармель" на праві власності нежитловим приміщенням за адресою м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2 А, до моменту її викупу чи оренди ПП "Кармель" у Хмельницької міської ради
про визнання незаконним та скасування рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019р. №83 в частині пункту 17 щодо надання ТДВ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок по вул. Чорновола, 41/2 загальною площею 17 487 кв.м 

          Приватне підприємство "Кармель" звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовною заявою, в якій просить визнати припиненим з 09.11.2004р., тобто з моменту реєстрації ПП "Кармель" права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м.Хмельницький, вул.Чорновола, 41/ 2 А , право користування ТДВ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" земельною ділянкою згідно з державним актом від 20.03.1996р. на право постійного користування землею - в частині земельної ділянки, розташованої під зазначеним об`єктом нерухомості розміром 2100 кв.м.; визнати з 09.11.2004р. за ПП "Кармель" право користування земельною ділянкою розміром 2100 кв.м., розташованою під належним ПП "Кармель" на праві власності нежитловим приміщенням за адресою м.Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2 А, до моменту її викупу чи оренди ПП "Кармель" у Хмельницької міської ради; визнати незаконним та скасування рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019р. №83 в частині пункту 17 щодо надання ТДВ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок по вул. Чорновола,41/2 загальною площею 17 487 кв.м.
          Рішенням господарського суду Хмельницької області від 12.12.2019 р. у справі №924/760/19 відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства "Кармель" до Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" та до  Хмельницької міської ради.
          Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство "Кармель" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 12.12.219 р. у справі №924/760/19 та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовну заяву Приватного підприємства «Кармель».
          Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник стверджує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
          Зокрема, скаржник стверджує, що суд першої інстанції не вірно застосував ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України. Крім того, суд не звернув увагу на Постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року у справі №6-2225цс16, про яку наголошувалось позивачем. Також скаржник стверджує, що застосування судом ст.92 ЗК України в цих правовідносинах є недоцільним, оскільки в позовних вимогах не ставиться питання щодо визнання права постійного користування земельною ділянкою, як передбачає стаття 92 ЗК України.
          Апелянт акцентує увагу на тому, що перехід права власності на нерухоме майно є підставою припинення, у тому числі, права постійного користування земельною ділянкою. Оскільки право власності на нерухоме майно набуте на підставі договору купівлі-продажу 30.10.2001 року та зареєстроване в реєстрі в 2004 році, та відновлено в 2018 році вже за чинним законодавством, яке почало діяти після 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому Хмельницька міська рада не мала права приймати рішення щодо відновлення меж земельної ділянки відповідача 1 без врахування вказаної обставини.
          Крім того, скаржник стверджує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що визнання припиненим права користування земельною ділянкою та визнання права користування земельною ділянкою є виключною компетенцію органів місцевого самоврядування.
          Оскільки  позов ТДВ «Хмельницьке підприємство «Облагропостач» до ПП «Кармель» був поданий ще в лютому 2019 року, а клопотання до Хмельницької міської ради щодо відновлення меж земельної ділянки в квітні 2019 року,  конфлікт між сторонами вже існував і тому саме суд має компетенцію вирішити цей спір, а не органи місцевого самоврядування, які на думку апелянта, винесли незаконне рішення щодо відновлення меж земельної ділянки. 
          Також скаржник наголошує, що рішення сесії прийнято всупереч ст.120, 123, 125, 141 ЗК України, ст.55 Закону України «Про землеустрій», тобто без врахування правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані). Звідси, апелянт вважає, що судом першої інстанції надано невірне тлумачення норми статей Земельного кодексу України, як щодо порушеного права користування земельною ділянкою позивача, так щодо того ким саме та в яких межах має бути вирішений цей спір.          Відтак, оскільки судом першої інстанції, стверджує апелянт, порушено норми матеріального та процесуального права, рішення господарського суду Хмельницької області  підлягає скасуванню.
          Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Кармель" на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.12.2019р. у справі №924/760/19, справу призначено до розгляду. 
           02.03.2020р. на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання від Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/760/19. Зокрема, просить проведення відеоконференції  доручити господарському суду Хмельницької області.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 р. клопотання Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/760/19 - задоволено, забезпечення проведення відеоконференції доручено господарському суду Хмельницької області.
10.03.2020 р. на адресу апеляційного господарського суду  від  Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство  просить апеляційний суд  відмовити в задоволенні апеляційної скарги ПП «Кармель»,  а рішення господарського суду  Хмельницької області  від 12.12.2019 р. по справі №924/760/19 залишити без змін. 
В судовому засіданні представник Приватного підприємства "Кармель" підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі вважає, що рішення є незаконним, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Представники відповідачів у судове засідання апеляційної інстанції 19.03.2020 р. не прибули та не реалізували процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, причин неявки суду не повідомили. При цьому колегія суддів звертає увагу сторін на те, що в даному випадку враховується правова позиція Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відтак, колегія суддів визначилась про можливість розгляду скарги в даному судовому засіданні.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

         1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням суду першої інстанції відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства "Кармель". Відмовляючи в позові, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Приватне підприємство "Кармель" не може набути у користування земельну ділянку, на якій розміщено належне йому на праві власності  нерухоме майно на тих же умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача - Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач", як це передбачено ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України. Судом зауважується, що позивач може набути земельну ділянку під належним йому майном на підставі ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, якою передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Суд вважав, що визнання припиненим права користування земельною ділянкою та визнання права користування земельною ділянкою є виключною компетенцію органів місцевого самоврядування. Стосовно вимоги про визнання недійсним в частині рішення Хмельницької міської ради, суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки є дійсним Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою  від 20.03.1996р. серія І-ХМ №001764, рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019р. №83 в частині пункту 17 не суперечить актам цивільного законодавства і не порушує цивільні права позивача, тому відсутні підстави для його скасування.

2.Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Матеріали справи містять договір купівлі-продажу від 20.10.2001р., відповідно до якого ВАТ "Облагропостач" продало, а ПП "Кармель" купило господарське приміщення, рампу з прилеглою до неї асфальтованою площадкою. 30.10.2001р. згідно приймально-здавального акту ВАТ "Облагропостач" здав, а ПП "Кармель" прийняв господарського приміщення площею 24,6 кв. та рампи площею 31,5 кв.м. з асфальтованою площадкою площею 1 142 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2.
          У справу доданий лист від 05.03.2003р. Хмельницького підприємства ВАТ "Облагропостач", у якому підприємство просило Хмельницьку міську раду вилучити земельну ділянку в зв`язку із продажем Приватному підприємству "Кармель" рампи з прилеглою асфальтовою площадкою по вул. Чорновола, 41/2 площею 2 100 кв.м.
          Листом Відділу земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради №12-0779-02-10 від 03.03.2003р. ПП "Кармель" було повідомлено, що надання їм земельної ділянки по вул. Чорновола, 41/2 буде  можливим після розроблення та затвердження в установленому порядку проекту її відведення.
Припинення права користування Хмельницького підприємства ВАТ "Облагропостач" на земельну ділянку розміром 2100 кв.м , а також оформлення права користування за ПП "Кармель"  в цей період часу здійснено не було.
          У подальшому рішенням господарського суду Хмельницької області від 27.10.2004р. у справі №19/3820 визнано право власності за ПП "Кармель" на господарське приміщення, що розташоване в м. Хмельницькому по вул.Чорновола, 41/2, загальною площею 24,6 кв.м. Реєстрація права власності за ПП "Кармель" на цей об`єкт нерухомого майна відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відбулась  15.02.2018р. Згідно реєстраційного запису Приватне підприємство "Кармель" є власником господарського приміщення площею 24,6 кв. та рампи площею 31,5 кв.м. з асфальтованою площадкою площею 1 142 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Хмельницький, вул.Чорновола, 41/2.
           12.04.2019р. на підставі наказу Управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради "Про зміну адреси об`єкта нерухомого майна в місті Хмельницькому" змінено адресу господарського приміщення площею 24,6 кв.м. по вул.Чорновола, 41/2 на вул. Чорновола 41/2-А з метою усунення виявлених повторюваних адрес.
          За заявою Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач"  рішенням тридцятої сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019р. №83 згідно п.17 надано Товариству згоду на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок по ул. Чорновола, 41/2 загальною площею 17 487 кв.м., в т.ч. ділянка №1 площею 11 023 кв.м., ділянка №2 площею 5 426 кв.м., ділянка № 3 площею 1 038 кв.м. під виробничу базу, яка перебуває в постійному користуванні ТДВ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" згідно державного акту на право постійного користування землею від 20.03.1996р. серія І-ХМ №001764, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №309.
У матеріалах справи наявний лист-відповідь №06.001-1741 від 13.05.2019р. Приватному підприємству "Кармель" Управління земельних ресурсів та архітектури Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради, в якому повідомлено, що земельна ділянка, щодо якої підприємство звернулось із проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення, надана в постійне користування ТДВ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач". Управління земельних ресурсів та архітектури Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради посилається на те, що земельна ділянка може бути надана в користування за умови припинення права постійного користування частиною земельної ділянки товариством.
          Враховуючи  викладене, позивач звернувся до господарського суду Хмельницької області стверджуючи, що майнове право ПП "Кармель" щодо права користування земельною ділянкою площею 2200 кв.м, розташованої під належним йому об`єктом нерухомості у м. Хмельницькому по вул. Чорновола, 41/2, є порушеним.
          Рішенням господарського суду Хмельницької від 12.12.2019 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

3. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.
Стаття 181 ЦК України відносить земельні ділянки до нерухомих речей як об`єктів цивільних прав.
Частина 1 статті 79 ЗК України встановлює, що  земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Частина 1 статті 79-1  ЗК України встановлює, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно частини 9 цієї ж статті Кодексу земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ч.1 ст.92 Земельного кодексу України).
Частиною 2 статті 92 ЗК України визначений вичерпний перелік осіб, що можуть набувати земельні ділянки державної, комунальної власності у постійне користування, зокрема, це: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної форми власності; б) громадські організації осіб з інвалідністю України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"; ґ) заклади освіти незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних, побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
Згідно норм  статей 125,126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється  відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових  прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Відповідно до ч.1 статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Статтею 141 Земельного кодексу України передбачено, що набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою для припинення права користування земельною ділянкою (п.е) ч. 1 ст. 141.

4. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної  скарги.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач Приватне підприємство "Кармель" є власником господарського приміщення площею 24,6 кв. та рампи площею 31,5 кв.м. з відповідно асфальтованою площадкою, що знаходяться за адресою: м. Хмельницький, вул. Чорновола 41/2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2001р., укладеного із відповідачем.
Право власності позивач зареєстрував 15.02.2018р. на підставі рішення господарського суду Хмельницької області від 27.10.2004р. у справі № 19/3820, що підтверджується  витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.12.2018р.
Бажаючи оформити право користування земельною ділянкою, що знаходиться під належним позивачу майном, він звернувся до Хмельницької міської ради із проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Чорновола, 41/2-А.          
Однак,  Приватне підприємство "Кармель" у відповідь на своє звернення отримало лист, в якому Управління земельних ресурсів та земельної реформи йому повідомило, що земельна ділянка, яку він бажає отримати в користування, знаходиться в межах земельної ділянки, яка надана в постійне користування Товариству з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач". Позивачу було повідомлено, що йому може бути надана в користування земельна ділянка по вул. Чорновола, 41/2 за умови припинення ТДВ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" права постійного користування частиною земельної ділянки.
Таким чином, Приватне підприємство "Кармель", вважаючи, що йому відмовлено у наданні у користування земельної ділянки, на якій розміщено його нерухоме майно, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача - Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" як це передбачено ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України,  звернулось до суду з вимогами, зазначеними вище.
Як відомо, наведені вище положення статей 120 ЗК України та 377 ЦК України надають правові гарантії набувачу права на об`єкт нерухомого майна. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року в справі  №902/341/17  вказав, що виходячи з положень статті 377 ЦК України, статей 120, 125 ЗК України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, слід дійти висновку, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні.
Отже, наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача на земельну ділянку, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості, припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами.
Виходячи зі змісту частини 2 статті 120 ЗК України, в аналогічний спосіб новим власником  об`єкта нерухомості  набувається і право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться придбаний ним у власність об`єкт.
Разом з тим, статтею 141 ЗК України передбачено, що набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою для припинення права користування земельною ділянкою (п. е) ч. 1 ст. 141).
Отже, перехід  права  власності  на нерухоме майно до іншої особи є підставою припинення права користування,  у тому  числі  права постійного користування, земельною ділянкою. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України № 6-2225цс16 від 12.10.2016. 
Одночасно з цим апеляційний суд враховує правову позицію Верховного Суду, яким сформульовано правову позицію щодо застосування положень частини 2 статті 120 ЗК України, зокрема у  постанові від 10.04.2018 у справі №915/672/17, відповідно до якої право попереднього користувача земельної ділянки припиняється на підставі закону укладенням договору  про продаж об`єкта нерухомого майна.
Наведена правова позиція, також, викладена у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 922/2883/17, від 30.05.2018 у справі №908/1990/17, від 05.06.2018 у справі № 920/717/17, від 05.09.2018 у справі №904/9027/17, від 04.10.2018 у справі № 904/326/18. 
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що до позивача з набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна перейшло право отримати у користування земельну ділянку,  необхідну для його обслуговування.

Проте, надаючи оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, виходячи зі змісту  позовних вимог, апеляційний суд приходить до наступних висновків.  
Згідно зі статтею 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, із визначеними щодо неї правами.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 цього Кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Позивач просить суд визнати припиненим право постійного користування відповідача на земельну ділянку розміром 2100 кв.м під об`єктом нерухомого майна за адресою: м.Хмельницький, вул. Чорновола, 41/2 А, одночасно визнавши за позивачем право користування цією земельною ділянкою. 
Разом з тим, позивачем не надавались належні докази на підтвердження розміру земельної ділянки  в розумінні положень  ст.79-1 Земельного кодексу України, оскільки земельна ділянка в розмірі 2100 кв. м, яка знаходиться за адресою вул. Чорновола, 41/2 А під об`єктом нерухомого майна, не є сформованою як об`єкт майнового права. 
Відповідно до статті 181 ЦК України, земельна ділянка є об`єктом цивільних прав, річчю , яка віднесена до нерухомого майна. Земельна ділянка як фізичний об`єкт потребує ідентифікації  з метою встановлення права тієї чи іншої особи щодо такого об`єкта. Виходячи з положень ст.120 ЗК України, ст. 377 ЦК України,  право позивача є існуючим  на підставі положень закону,  проте  об`єктом такого права має бути конкретна земельна ділянка із визначеними  її межами та іншими характеристиками.  Таким чином, реалізація права позивача  на отримання земельної ділянки у користування  неможлива у інший спосіб, ніж той, який встановлено положеннями статей  79-1, 123,124,186 ЗК України.  

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019р. №83 в частині пункту 17 щодо надання ТДВ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок по вул. Чорновола,41/2 загальною площею 17 487 кв.м., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.
Відповідно до положень статей 186, 186-1 ЗК України затвердження (погодження) проєктів  землеустрою та технічної документації із землеустрою  відноситься до компетенції відповідних органів  державної влади і місцевого самоврядування.
Рішення про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо  відновлення меж земельних ділянок є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такої згоди не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сама по собі згода не являється правовстановлюючим актом.
Відтак - правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб.
При прийнятті такого рішення орган державної влади виконує дозвільну функцію, що притаманна органу державної влади у публічно-правових відносинах.
Тому позовна вимога щодо рішення про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо  відновлення меж земельних ділянок, так і оскарження дій суб`єкта владних повноважень щодо надання чи відмови у наданні такого дозволу є публічно-правовим.
Такого правового висновку дотримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 21.03.2018 р. у справі № 536/223-16-ц, від 03.10.2018 р. у справі № 820/4149/17, від 17.10.2018 р. у справі № 380/624/16-ц.
  Частиною 1 статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.
Одночасно з цим,  частина 1 статті 2 КАС України встановлює, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:
1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до юрисдикції  адміністративних судів належать спори фізичних і юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Враховуючи, що позивачем оспорюється рішення органу місцевого самоврядування  про надання згоди для розробки технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок, дії відповідача, які оскаржуються, пов`язані із делегованими відповідачу законом повноваженнями для перевірки правильності необхідних даних для прийняття рішення цим органом, що є публічно-правовими відносинами, які в порядку господарського судочинства розгляду не підлягають.
Таким чином, як характер спірних правовідносин, так і предмет заявленої вимоги свідчить про  віднесення спору у цій частині до юрисдикції адміністративного суду.
Стаття 21 ГПК України встановлює, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Відтак, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що дана вимога не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки оскаржувані дії та рішення відповідача пов`язані із делегованими йому законом повноваженнями для перевірки правильності даних, необхідних для прийняття рішення цим органом. 
5. Висновки за результатами апеляційного розгляду.  
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Частиною 1 ст.278 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для  часткового скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження в частині позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019р. №83 в частині пункту 17 щодо надання ТДВ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок по вул. Чорновола,41/2 загальною площею 17 487 кв.м.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є такою, що підлягає задоволенню частково, в зв`язку з чим рішення господарського суду Хмельницької області від 12.12.2019 р у справі №924/760/19 слід скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019р. №83 в частині пункту 17 щодо надання ТДВ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок по вул. Чорновола,41/2 загальною площею 17 487 кв.м. та закрити в цій частині провадження на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України. В іншій частині рішення  господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/760/19 залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно  ст.129 ГПК.
Керуючись ст. ст. 231, 269, 270, 275, 277, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                    
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Кармель" на рішення господарського суду Хмельницької області у справі від 12 грудня 2019р. №924/760/19  задовольнити частково. 

Рішення господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/760/19  в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення тридцятої сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019р. №83 в частині пункту 17 щодо надання ТДВ "Хмельницьке підприємство "Облагропостач" згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок по вул. Чорновола,41/2 загальною площею 17 487 кв.м. скасувати. Провадження у справі № 924/760/19 у цій частині позову закрити. 

В іншій частині рішення  господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/760/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/760/19  повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "26" березня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Філіпова Т.Л. 

Суддя                                                                                              Мельник О.В.  

Суддя                                                                                              Грязнов В.В.