ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2020 року

м.Харків

справа № 640/15676/18

провадження № 22-ц/818/3295/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Бурлака І.В., Пилипчук Н.П., 

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр онкології», 

треті особи – ОСОБА_2 , товариство з додатковою відповідальністю «СТ «Київ Ре»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології», треті особи – ОСОБА_2 , товариство з додатковою відповідальністю «СТ «Київ Ре» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року, постановлене під головуванням судді Зуб Г.А., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 23 березня 2020 року), -
в с т а н о в и в:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології», треті особи – ОСОБА_2 , товариство з додатковою відповідальністю «СТ «Київ Ре» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП в розмірі 89 068,40 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 2196,66 грн. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр онкології» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати відповідач просив покласти на позивача.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що судом не враховано, що сума страхового ліміту за договором добровільного страхування складає саме 200 000 грн., а покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, суперечить меті інституту страхування.  Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр онкології» вважає, що належним відповідачем у спірних правовідносинах має бути товариство з додатковою відповідальністю «СТ «Київ Ре», яке є страховиком відповідача. Крім того, підприємство вказує, що 01 квітня 2020 року було отримано новий доказ у справі: а саме: висновок судового експерта Коваля І.М. №115/20, в якому зазначено, що розмір автомобілю HONDA CRV д.н.з. НОМЕР_1 у пошкодженому стані внаслідок ДТП, що сталося 12.08.2017 року, станом на дату ДТП становить 95 495,82 грн. При цьому позивач від страхової компанії отримав 144 000 грн. у відшкодування шкоди. Тобто страхова виплата покрила всі матеріальні збитки позивача.
Відзиву на апеляційні скарги не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується і судом апеляційної інстанції не переглядається.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що величина матеріального збитку позивача у результаті ДТП складає 229 257,60 грн. При цьому страховиком відповідача зобов`язання перед позивачем виконані у повному обсязі, сплачено страхове відшкодування в розмірі 144000 грн. у зв`язку з тим, що позивач також в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження. Тому наявні підстави для стягнення з комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП в розмірі 89 068,40 грн. (229 257,60-144 000+2 010,80+1 800), моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також витрати по оплаті судового збору. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що 12 серпня 2017 року на перехресті вул. Белгородське шосе і Рудика в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ -21093 д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , та автомобіля HONDA CRV д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 
Автомобіль ВАЗ -21093 д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , знаходиться в оперативному управлінні Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» на підставі Договору про закріплення майна на праві оперативного управління від 20.12.2016 року №198 (а.с.69-73). 
При цьому сторони не заперечують, що ОСОБА_2 працює водієм в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний центр онкології» (а.с.29).
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с.9).
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, виготовленого на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 від 14.09.2017 року №39С, вартість матеріального збитку, що завданий володільцю автомобіля марки HONDA CRV д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 12.08.2017 року складає 252 642,52 грн. з ПДВ (а.с.17-25).
Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ “СТ Київ Ре».
За заявою ОСОБА_1 , страховиком позивачу було сплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 144 000 грн. з урахуванням відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю.
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що з відповідача слід стягнути на його користь матеріальну шкоду у розмірі 108 642,52 грн. (252 642,52-100 000), а також додаткові витрати: на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 800 грн., на евакуацію авто – 650 грн., 576 грн. – зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, 170 грн. – транспортування авто, послуги Банку. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 1166, ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Тобто для покладення на юридичну особу відповідальності за спричинену шкоду на підставі ст. 1172 ЦК України необхідна наявність загальних умов деліктної відповідальності - протиправна поведінка працівника, шкода, завдана потерпілій особі, причинний зв`язок між протиправною поведінкою працівника і завданою цим шкодою, вина працівника.
Системний аналіз статей 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом або договором передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно зі ст.6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
З матеріалів справи убачається, що відповідно до поліса від 07.07.2017 року №АМ/0436315 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик ТзДВ «СК «Київ РЕ», страхувальник – КНП «Обласний центр онкології», страхова сума за шкоду, яка заподіяна наземним транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_2 , майну становить 100000 грн., заподіяна життю та здоров`ю- 200000 грн. з франшизою 0,00 грн. (а.с.243).
Страховиком зобов`язання за вказаним полісом перед позивачем виконані в повному обсязі, а саме ОСОБА_1 сплачено страхове відшкодування в розмірі 144000 грн. з урахуванням того, що позивач також в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження.
При цьому згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, виготовленого на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 від 14.09.2017 року №39С, вартість матеріального збитку, що завданий володільцю автомобіля марки HONDA CRV д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 12.08.2017 року складає 252 642,52 грн. з ПДВ (а.с.17-25).
За ухвалою суду було проведено автотоварознавчу експертизу (а.с.162-171), відповідно до висновку якої величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HONDA CRV д.н.з.  НОМЕР_1  на момент ДТП (12.08.2017 року) приймається у розмірі ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження та складає 229 257,60 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля на момент ДТП складає 387 128,88 грн. А ринкова вартість автомобіля складає 229 257,60 грн.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» на користь ОСОБА_1 різниці між визначеним експертом розміром шкоди та сумою сплаченого страхового відшкодування, а також про наявність підстав для стягнення моральної шкоди та додаткових витрат, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що сума страхового ліміту за договором добровільного страхування складає саме 200 000 грн., - спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.07.2017 року №АМ/0436315, свідчить про те, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн., а за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю – 200 000 грн (а.с.243).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, товариство з додатковою відповідальністю «СТ «Київ Ре» (страховик) на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяло на себе виконання обов`язку відшкодування завданої КНП «Обласний центр онкології» шкоди у межах суми страхового відшкодування, зазначеної у полісі від 07.07.2017 року №АМ/0436315 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Страховиком зобов`язання за вказаним полісом перед позивачем виконані, ОСОБА_1 сплачено страхове відшкодування в розмірі 144000 грн. з урахуванням того, що позивач також в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження.
Проте розмір завданої правопорушником ОСОБА_2 шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, що є підставою для стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Посилання Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» на те, що належним відповідачем у спірних правовідносинах має бути товариство з додатковою відповідальністю «СТ «Київ Ре», яке є страховиком відповідача, - не приймаються до уваги, оскільки страхова компанія належним чином виконало зобов`язання за полісом та сплатила позивачу 144 000 грн. Натомість різницю між фактичним розміром завданої позивачу шкоди і сумою страхового відшкодування має сплачувати саме КНП «Обласний центр онкології».
Також Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр онкології» вказувало, що 01 квітня 2020 року було отримано новий доказ у справі: а саме: висновок судового експерта Коваля І.М. №115/20, в якому зазначено, що розмір автомобілю HONDA CRV д.н.з. НОМЕР_1 у пошкодженому стані внаслідок ДТП, що сталося 12.08.2017 року, станом на дату ДТП становить 95 495,82 грн. 
Згідно із частиною 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів не приймає до уваги висновок судового експерта Коваля І.М. №115/20 від 01.04.2020 року, оскільки відповідач не надав суду апеляційної інстанції доказів неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що не залежали від його волі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року в частині задоволених позовних вимог ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Разом з тим при подачі апеляційної скарги відповідачем сплачений судовий збір у розмірі 3294,99 грн. за платіжним дорученням №1274 від 08 квітня 2020 року за наступними реквізитами: Отримувач коштів: УК в Основ`янському районі м. Харкова 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37999628, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача: 868999980313111206083020003 (а.с.231).
Проте правильними реквізитами для сплати судового збору є: Отримувач коштів: УК в Основ`янському районі м. Харкова 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37999628, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО): 899998 Номер рахунку (IBAN): UA498999980313151206080020011, Код класифікації доходів бюджету: 22030101.
Таким чином при подачі апеляційної скарги відповідачем сплачений судовий не на той розрахунковий рахунок, що є підставою для повернення відповідачу судового збору за платіжним дорученням №1274 від 08 квітня 2020 року у розмірі 3 294,99 грн.
При цьому з Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» слід стягнути на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 294,99 грн. Вказану суму судового збору слід сплатити відповідачу на належний розрахунковий рахунок Харківського апеляційного суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями, встановлено вичерпний перелік підстав для повернення суми сплаченого судового збору.
Згідно ч. 5 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» із змінами та доповненнями, повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
Порядок повернення судового збору врегульовано наказом Мінфіну «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» від 03.09.2013 року № 787.
Пунктом 5 вказаного Порядку зокрема передбачено, що повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за ухвалою суду, яка набрала законної сили, оригінал або належним чином засвідчена копія якої подається платником до органу Казначейства разом із його заявою про повернення сплаченого судового збору та оригіналом або копією (у тому числі електронною копією) розрахункового документа, що підтверджує його сплату (у разі якщо його оригінал знаходиться в матеріалах справи).
З урахуванням вимог ст. 7 Закону України «Про судовий збір» Комунальному некомерційному підприємству «Обласний центр онкології» слід повернути судовий збір у розмірі 3 294,99 грн., сплачений апелянтом за платіжним дорученням №1274 від 08 квітня 2020 року. З Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» слід стягнути на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 294,99 грн. Вказану суму судового збору слід сплатити відповідачу на належний розрахунковий рахунок Харківського апеляційного суду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року в частині задоволених позовних вимог – залишити без змін.
Повернути Комунальному некомерційному підприємству «Обласний центр онкології» судовий збір у розмірі 3 294,99 грн., сплачений за платіжним дорученням №1274 від 08 квітня 2020 року.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» на користь держави судовий збір у розмірі 3 294,99 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді:                                                                   І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук