Ухвала

4 березня 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-1118 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 5 грудня 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судове рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Так, згідно з вказаною статтею у касаційній скарзі має бути зазначено судове рішення, що оскаржується, наведено вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, з їх обґрунтуванням і зазначено, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Крім того, підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК України. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412-414 КПК України.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд у касаційному порядку вироку Біляївського районного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 5 грудня 2019 року, проте в мотивувальній частині касаційної скарги наводить доводи щодо незаконності вироку Біляївського районного суду Одеської області від  9 серпня 2018 року, чим допускає суперечності.
Також, зі змісту касаційної скарги прокурора вбачається, що він не погоджується із двома судовими рішеннями - ухвалою апеляційного суду та вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 , але просить скасувати лише ухвалу Одеського апеляційного суду від 5 грудня 2019 року.
Така суперечлива вимога позбавляє можливості встановити дійсну позицію прокурора щодо предмету та результатів касаційного розгляду.
Крім того, згідно  ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на засудженого, який тримається під вартою.
На порушення вказаної норми, до касаційної скарги не долучено її додатків в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора. 
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на  підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити її без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків. 
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 5 грудня 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4  залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків скарги протягом 10 днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі якщо недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк не будуть усунуті, то скарга  буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді

ОСОБА_5                               ОСОБА_2                                   ОСОБА_3