___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/4845/19	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
доповідача, судді - Димерлія О.О.
суддів - Єщенка О.В., Танасогло Т.М.
розглянув у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області в особі начальника до Головного управління Національної поліції в Одеській області Беха Олега Володимировича про визнання дій протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на відсутність підстав для застосування до нього положень п. 6. ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» просив суд: визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Одеській області (надалі - ГУНП в Одеській області, відповідач) № 1709 від 16 липня 2019 та наказ № 920 о/с від 24 липня 2019; поновити позивача на посаді заступника начальника сектору превенції Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУ НП в Одеській області з 31 липня 2019; стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 31 липня 2019 по день фактичного поновлення на посаді.
18 жовтня 2019 до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копії наказу № 1311 о/с від 04 жовтня 2019 щодо внесення змін до оскаржуваного наказу № 920 о/с від 24 липня 2019, в частині звільнення ОСОБА_1 з 08 серпня 2019 (а.с. 128-130).
Копія наказу, також, була отримана позивачем електронною поштою о 14 год. 09 хв. 18 жовтня 2019. Підтвердженням цьому є копія звіту про отримання електронної кореспонденції (а.с. 131).
Змін або ж доповнень до позову від ОСОБА_1 до суду не надходило.
За наслідками розгляду справи 30 жовтня 2019 Одеським окружним адміністративним судом ухвалено рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.
Приймаючи означене рішення суд попередньої інстанції виходив з того, що положеннями статей 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейського покладено обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.
Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.
З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини і встановлені факти порушення позивачем службової дисципліни, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку. При прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про задоволення позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач послався на те, що судом першої інстанції не встановлено наявність доказів того, що позивач вчиняв будь-які інші дії, що дискредитують та підривають авторитет Національної поліції, ніж ті, за які він затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Сам факт порушення відносно працівника поліції кримінального провадження за фактом зловживання ним службовим становищем, його затримання в порядку ст. 208 КПК України, з урахуванням закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, не може бути розцінений як дискредитація авторитету Національної поліції. Згідно із ч. 6 ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України №2337-VIII від 15 березня 2018 - ОСОБА_1 у випадку повідомлення йому про підозру у вчиненні ним злочину у сфері службової діяльності, міг бути відстороненим від виконання службових обов`язків, а не звільненим.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Одеській області спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з`ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно із статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно із ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно із ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції (ч. 7 ст. 19).
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч. 8 ст. 19).
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується доданими до матеріалів письмовим доказами, що наказом від 02 травня 2019 № 486 о/с. ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника сектору превенції Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.
20 травня 2019 на адресу керівника ГУНП в Одеській області надійшла доповідна записка керівництва УКЗ ГУНП в Одеській області № 9/3584 про те, що 17 квітня 2019 військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України розпочато кримінальне провадження № 42019161010000128 по факту вчинення заступником начальника сектору превенції Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
За таких обставин 24 травня 2019 ГУНП в Одеській області видало наказ № 1154, яким призначило службове розслідування.
21 червня 2019 наказом ГУНП в Одеській області № 1453 було продовжено термін службового розслідування.
Наказом ГУНП в Одеській області № 1458 від 24 червня 2019 позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.
10 липня 2019 службове розслідування було закінчено та начальником ГУНП в Одеській області Бехом О.В. затверджено висновок службового розслідування. Під час службового розслідування встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 в порушення вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УІІІ, п. 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, та Присяги поліцейського, вступив з гр. ОСОБА_3 в корупційні стосунки, пов`язані з вимаганням від останньої неправомірної вигоди у доларах США (із розрахунку 200 доларів США, щомісячно, з одного торгівельного павільйонна) за не притягнення її та працівників ПП «Фортуна-Тютюн» до адміністративної відповідальності (за порушення правил торгівлі тютюновими виробами) та не перешкоджання торгівельній діяльності.
При цьому, як встановлено у ході опитування гр. ОСОБА_3 , майор поліції ОСОБА_1 , у порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 № 1376, та п. п. 6, 7 розділу другого Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 № 100, достовірно знаючи, що гр. ОСОБА_3 та працівники ПП «Фортуна-Тютюн» здійснюють торгівлю тютюновими виробами з порушенням вимог законодавства України, заходів для документування та притягнення останніх до адміністративної відповідальності не здійснив.
Зазначений вище висновок реалізовано дисциплінарним наказом ГУНП в Одеській області № 1709 від 16 липня 2019.
Дисциплінарний наказ ГУНП № 1709 реалізовано наказом по особовому складу № 920 о/с від 24 липня 2019, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Наказом ГУНП № 1311 о/с від 04 жовтня 2019 внесено зміни до наказу ГУНП від 24 липня 2019 № 920 о/с в частині дати звільнення, яку змінено на 08 серпня 2019. Підстава : лист відділу правового забезпечення ГУ НП в Одеській області від 18 вересня 2019 № 20/1746 та довідка від 26 вересня 2019 № 45 КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Одеси».
З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд апеляційної інстанції визнає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.
Матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, тому при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.
Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 42019161010000128.
При цьому суд попередньої інстанції врахував тяжкість проступку, його наслідки, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції. Тому притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції є правомірним.
Посилання позивача на порушення статті 62 Конституції України при його звільненні є необґрунтованими, оскільки суд не вирішує питання обґрунтованості такого обвинувачення в межах кримінального провадження. Та обставина, що питання кримінальної відповідальності у встановленому законом порядку не вирішено, за встановлених судом обставин, значення не має, оскільки позивача звільнено з посади не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.
Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованим посилання суду першої інстанції на практику Європейського суду з прав людини та основоположних свобод відносно тлумачення поняття «службова дисципліна» - це не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги поліцейського.
Так згідно до практики Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 у справі «X.v.Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 у справі «C.v.the» про неприйнятність заяви № 11882/85).
Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Зважаючи на все вище викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана їм правова оцінка.
Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні ОСОБА_1 фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не убачається.
Керуючись: ст. ст. 293, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області в особі начальника до Головного управління Національної поліції в Одеській області Беха Олега Володимировича про визнання дій протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - без змін.
Постанова суду набирає законної сили негайно після її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: