ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року	Львів	Справа № 460/4350/19 пров. № А/857/3255/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                 Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Зозулі Д.П., повний текст рішення складено 28.01.2020р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними,  зобов`язання вчинення певних дій,-
                                                    ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській  області щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1% при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області починаючи з 01.10.2017 здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням середньої заробітної плати (доходу ) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник 2014, 2015, 2016 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% відповідно до п.п.4-4 п.4 розділу XV “Прикінцеві положення” з урахуванням раніше виплачених сум.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з 19.02.2010 їй призначено пенсію згідно із Законом України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993. Розпорядженням №801931 від 25.10.2017 Рівненським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Рівненської області з 01.10.2017 позивачу призначена пенсія по Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Під час обчислення пенсії з 01.10.2017 відповідачем неправильно застосовано розмір величини оцінки одного року страхового стажу, а саме: замість 1,35%, застосований 1%. На звернення ОСОБА_1 . Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило про відсутність підстав щодо застосування величини оцінки страхового стажу 1,35%, оскільки управління в даному випадку здійснило переведення з одного виду пенсії на інший. Позивач зазначила, що фактично її не переведено з одного виду пенсії на інших, а призначено пенсію за іншим Законом, а тому при визначені розміру пенсію повинна застосовуватися величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Просив позов задоволити.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано  протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській  області щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1% при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Зобов`язано  Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області починаючи з 01.10.2017 здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник 2014, 2015, 2016 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% відповідно до пункту 4-4 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що з 05.01.2011 на підставі заяви від 05.11.2011 управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області призначено позивачці пенсію за віком, згідно положень статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 р. № 3723- XII в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії, що також підтверджується розпорядженням №801931 від 15.01.2011.
Разом з тим, до того ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності з 26.06.2006, що стверджується протоколом  №16304 від 14.07.2006.
Розпорядженням №801931 від 25.10.2017, з 01.10.2017 позивачу призначена пенсія за віком, згідно із Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
24.07.2019 позивач звернулася до відповідача з заявою, де просила надати інформацію стосовно коефіцієнта  розрахунку  заробітної плати  та коефіцієнта стажу на дату переведення на пенсію за віком,  а також просила суд надати ряд документів.
28.08.2019 листом за № С-951/07.1-59 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомив позивача, що при призначенні пенсії за віком на загальних умовах з 01.10.2017 правомірно застосовано величину оцінки страхового стажу 1%. Відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 03.10.2017 № 2148-УІП (далі-Закон № 2148), пенсії, призначені відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” до набрання чинності Законом №2148, з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764.40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Відповідно до пунктів 4-7 та 4-3 Прикінцевих положень, з 01.10.2017 позивача було переведено на пенсію по віку за матеріалами пенсійної справи, розмір якої визначено згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Величину оцінки одного року страхового стажу для обчислення пенсії, згідно із статтею 25 Закону №1058 в редакції до 01.10.2017, дорівнювала 1,35%. Однак, величину оцінки одного року страхового стажу 1,35 % збережено лише для призначення пенсій період з 01.10.2017 по 31.12.2017.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, в частині не проведення перерахунку та виплати пенсії за віком, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з застосуванням середньої заробітної плати (доходу ) в Україні, з якої сплачено страхові внески із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35%, відповідно до п.п.4-4 п.4 розділу XV “Прикінцеві положення”, починаючи 01.10.2017, та вважаючи протиправним рішення, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в   частині першій   статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Відтак, при переведенні з одного виду пенсії на інший особам враховується заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), як при первісному призначенні пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в    частині першій    статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Апеляційним судом встановлено, що 11.10.2017 набув чинності Закон України  “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003.
Відповідно до ч.4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV від 09.03.2003, з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Судова колегія апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % не застосовуються до визначення розміру пенсії ОСОБА_1 , оскільки вона призначена не вперше, з огляду на наступне.
З 05.01.2011 на підставі заяви від 05.11.2011 управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області призначено позивачу пенсію за віком, згідно положень статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 р. № 3723- XII в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії, що також підтверджується розпорядженням №801931 від 15.01.2011. До того ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності з 26.06.2006, що стверджується протоколом  №16304 від 14.07.2006.
Як вбачається з розпорядження №801931 від 25.10.2017, з 01.10.2017 позивачці призначена пенсія за віком, згідно із Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином у даному випадку переведення позивачки з одного виду пенсії на інший, яке регламентовано ст. 45 Закону України №1058-ІV від 09.03.2003 здійснюється шляхом призначення іншого виду пенсії, на підставі поданої заяви пенсіонера, не за іншим Законом, а саме за Законом України №1058-ІV від 09.03.2003. 
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 185/1474/17(2-а/185/161/17), у постанові від 06.02.2019 у справі № 333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.
Положення п. 4-4 Прикінцевих положень Розділу XV Закону України №1058-ІV від 09.03.2003 поширюються на правовідносини щодо визначення розміру пенсії при призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно іншого Закону, оскільки, у вказаній нормі зазначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Відтак, доводи відповідача про те, що позивач вже отримував пенсію за віком на підставі Закону України "Про державну службу" та пенсію по інвалідності, а тому призначення пенсії за віком у відповідності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слід розглядати як переведення з одного виду пенсії на інший, суд до уваги не бере, як такі, що суперечать вимогам чинного пенсійного законодавства.
За таких обставин, відповідачем при призначенні розміру пенсії   ОСОБА_1 з 01.10.2017 безпідставно не застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року у справі №460/4350/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 03.06.2020р.