ПОСТАНОВА
Іменем України

13 травня 2020 року 
Київ
справа №816/1531/18
провадження №К/9901/58957/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Радишевської О. Р., Шевцової Н. В.
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду, прийняту 01 серпня 2018 року у складі колегії суддів: головуючого судді - Донець Л.О., суддів: Бенедик А.П., Мельнікової Л.В.,
І. Обставини справи
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» (далі також - ТОВ «Гадячсир», позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі також - відповідач), в якому просило:
1.1. визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №56258990 від 24 квітня 2018 року.
2. 14 червня 2018 року позивачем подано до Полтавського окружного адміністративного суду клопотання про забезпечення позову, у якому позивач просив забезпечити позов шляхом зупинення дії постанови про відкриття виконавчого провадження №56258990 від 24 квітня 2018 року до набрання законної сили судовим рішенням та заборони державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 56258990.
2.1. Клопотання вмотивоване тим, що виконавчі дії державного виконавця з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору матимуть наслідком зупинення діяльності ТОВ «Гадячсир», а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини
3. Відповідачем відкрито провадження у виконавчому провадженні №54937258 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області №917/1400/16 від 03 жовтня 2017 року.
4. ТОВ «Гадячсир» в рахунок погашення заборгованості за рішенням Господарського суду Полтавської області від 15 листопада 2016 року    та на виконання наказу Господарського суду Полтавської області №917/1400/16 від 03 жовтня 2017 року сплачено суму 619,17 гривень, що підтверджується банківськими виписками по рахунку ТОВ «Гадячсир» від 20 жовтня 2017 року та від 23 жовтня 2017 року.
5. 23 квітня 2018 року відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої   статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»  за заявою стягувача
6. Водночас, 23 квітня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 1 591 744,78 доларів США та 20 760,00 гривень.
7. 24 квітня 2018 року відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 56258990 з примусового виконання постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23 квітня 2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 1 591 744,78 доларів США та 20 670,00 гривень, прийнятого в межах виконавчого провадження №54937258.
8. 27 квітня 2018 року ТОВ «Гадячсир» сплачено виконавчий збір у сумі 61,92 гривень, тобто 10 відсотків від фактично стягнутої суми, що підтверджується квитанцією №ПН15921.
9. Не погодившись з розрахунком розміру виконавчого збору та місцем відкриття виконавчого провадження ВП №56258990 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №54937258 від 23 квітня 2018 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
10. Полтавський окружний адміністративний суд ухвалою від 15 червня 2018 року клопотання ТОВ «Гадячсир» про забезпечення позову задовольнив.
10.1. Забезпечив адміністративний позов №816/1531/18 шляхом зупинення дії постанови про відкриття виконавчого провадження №56258990 від 24 квітня 2018 року та заборонив державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 56258990 до набрання судовим рішенням законної сили.
10.2. Зупинив дію постанови про відкриття виконавчого провадження №56258990 від 24 квітня 2018 року до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №816/1531/18.
10.3. Заборонив державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти будь-які виконавчі дії щодо ТОВ «Гадячсир» у межах виконавчого провадження № 56258990 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №816/1531/18.
11. Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції, виходив із   приписів частини другої статті 150 КАС України, та зробив висновки про те, що невжиття заходів забезпечення позову як зупинення дії оскаржуваної постанови та заборона вчиняти будь-які виконавчі дії щодо позивача в межах виконавчого провадження №56258990 до набрання судового рішення законної сили може істотно ускладнити порушені права позивача.
12. Харківський апеляційний адміністративний суд з такими висновками суду першої інстанції не погодився, постановою від  1 серпня 2018 року ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року по справі № 816/1531/18 скасував,  прийняв нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання ТОВ «Гадячсир» про забезпечення позову.
13. Приймаючи таку постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду
ІV. Провадження в суді касаційної інстанції
14. Представник ТОВ «Гадячсир», уважаючи вказане судове рішення суду апеляційної інстанції ухваленим із порушенням вимог процесуального закону, подав касаційну скаргу.
15. Автор касаційної скарги, серед іншого, наполягає на неповноті судового розгляду під час апеляційного перегляду справи з питання забезпечення позову, в тому числі позивач наполягає що невжиття судом заходів забезпечення позову може ускладнити  поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь.
16. У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
17. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
18. 8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
19. За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
20. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
21. Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
22. Забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб??єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
23. Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
24. З аналізу викладених вище норми, вбачається що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
25. У відповідності до частин п?ятої та сьомої  статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
26. У постанові про  відкриття  виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
27. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
28. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
VІ. Позиція Верховного Суду
29. З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи Верховний Суд погоджується з мотивами суду, покладеними в основу оскаржуваного судового рішення, а саме про відсутність підстав для забезпечення даного адміністративного позову, зокрема, у зв`язку із тим, що позивачем не наведено конкретних обставин, за яких невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення прав позивача.
30. Верховим Судом відхиляються доводи скаржника про те, що державним виконавцем розпочато примусове стягнення виконавчого збору на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 6258990 від 24 квітня 2018 року, та вчиняються дії зі стягнення з позивача боргу, тому невжиття заходів може ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь.
31. Так, з матеріалів справи вбачається, що заява була подана одночасно з даним позовом, розгляд даної справи є таким, що обмежений терміном, за приписами статті 287 КАС України.
32. Частиною четвертою статті 287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
33. Матеріали справи не містять посилань на зловживання з боку відповідача щодо затягування розгляду справи, чи інших об`єктивних підстав, що існували на час подання клопотання про забезпечення позову, для розгляду справи у більш пізній термін.
34. Безпідставиними є також посилання позивача на те, що оскаржуваним позивачем рішенням та вчинення відповідачем подальших дій на його виконання,  ТОВ «Гадячсир» було позбавлено можливості ведення господарської діяльності, а саме проведення розрахунку з постачальниками сировини, перевізниками продукції та іншими контрагентами, що постачають товари та надають послуги позивачу 
35. Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками апеляційного суду про відсутніть передумов для вжиття заходів забезпечення позову. Висновки суду апеляційної інстанцій узгоджуються з вимогами законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, відповідають нормам процесуального права, а доводи касаційної скарги не спростовують їх висновків і ґрунтуються на переоцінці обставин, установлених судом. 
36. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
VIІ. Судові витрати
37. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв?язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» залишити без задоволення.
2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду прийняту 01 серпня 2018 року у справі № 816/1531/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    О. Р. Радишевська

                                                                                                    Н. В. Шевцова