ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/650/20 Справа № 204/2328/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дружинін К. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

за участю:
особи, що притягується
до адміністративної відповідальності,                          ОСОБА_1 ,
захисника                                                         Литовченка Д.С.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2020 року ОСОБА_1 10 квітня 2020 року о 17 годині 50 хвилин керував транспортним засобом – автомобілем Audi A4, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Робоча, 65 у м. Дніпро, з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на некоректність сформульованої суті правопорушення та те, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Зазначає, що йому не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів на місці, його не відстороняли від керування транспортним засобом та в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння. Звертає увагу, що посилання у протоколі на п. 2.5 ПДР не грунтується на законі, оскільки передбачає проходження огляду на вимогу працівника міліції, а складав протокол працівник поліції. Вважає, що пояснення свідків не узгоджуються з протоколом та свідки не були допитані у суді першої інстанції. Вказує, що самостійно в цей день пройшов огляд та відповідно до висновку в нього відсутні ознаки сп`яніння.
В доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що 06 травня 2020 року з`явився до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду справи, разом з тим його не було запрошено у судове засідання та лише повідомлено про результати розгляду справи. Звертає увагу, що працівником поліції були внесені виправлення у протокол. Вважає, що судом не було оглянуто та взято до уваги письмові пояснення свідків, які були оформлені в один час, а саме о 18 год. 26 хв., що, на думку апелянта, не можливо.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; а також відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого слідує, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд в медичному закладі охорони здоров`я. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
Доводи ОСОБА_1 стосовно порушення його права на особисту участь у розгляді справи є безпідставними з огляду на наступне.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 06 травня 2020 року з`явився до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду справи, разом з тим його не було запрошено у судове засідання та лише повідомлено про результати розгляду справи, матеріали справи не містять та ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду не надано.
Враховуючи викладене суд першої інстанції мав змогу розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 , а тому його доводи про порушення його права на захист та рівність всіх учасників справи є безпідставними.
Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами у їх сукупності, зокрема, відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого слідує, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Що ж стосується посилання ОСОБА_1 про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, є безпідставними. Так, відповідно до п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України передбачають, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що посилання у протоколі на п. 2.5 ПДР не грунтується на законі, є необгрунтованими.
       Суд першої інстанції на підтвердження винуватості посилається на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте письмові пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, як вірно зазначив в апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_1 , оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, та судом апеляційної інстанції не беруться до уваги.
       Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопрушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В матеріалах справи відсутні та  ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними. 
Крім того, не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що він самостйно пройшов огляд на стан сп`яніння та відповідно до висновку медичної установи в нього відсутні ознаки стану наркотичного сп`яніння, оскільки останній обвинувачується у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції, а не у перебуванні у стані наркотичного сп`яніння.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду С.І.Крот