УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
12 травня 2020 року 
м. Київ
справа №280/4478/19
провадження №К/9901/11161/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Желєзного І.В., Тацій Л.В.,
перевіривши касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 у справі № 280/4478/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі про визнання дій протиправними та скасування рішення,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі, в якому просила:
(і) визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку раніше призначеної житлової субсидії за 2018-2019 роки та стягнення сум надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії за період з 01.11.2018 по 31.03.2019;
(іі) скасувати рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі, оформлене повідомленням від 07.08.2019 № 04/01-21/7023, про перерахування, повернення та припинення надання ОСОБА_1 раніше призначеної житлової субсидії за період з 01.10.2018 по 30.04.2019.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 позов задоволено:
А) Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку раніше призначеної житлової субсидії за 2018-2019 роки та стягнення сум надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії за період з 01.11.2018 по 31.03.2019.
Б) Скасовано рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району, оформлене повідомленням від 07.08.2019 № 04/01-21/7023, про перерахування, повернення та припинення надання ОСОБА_1 раніше призначеної житлової субсидії за період з 01.10.2018 по 30.04.2019.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, а також неповно з`ясував обставини справи, просив скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 280/4478/19 - без змін.
Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі засобами поштового зв`язку надіслав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 у справі № 280/4478/19.
Дослідивши зміст касаційної скарги Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд, насамперед, має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості їхнього касаційного оскарження.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплено перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положеннями пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Спір у цій справі виник через ухвалення Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі рішення, яке оформлене повідомленням від 07.08.2019 № 04/01-21/7023, про перерахування, повернення та припинення надання ОСОБА_1 раніше призначеної житлової субсидії за період з 01.10.2018 по 30.04.2019. 
Водночас колегія суддів бере до уваги, що відповідно до пункту 1 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (зі змінами) житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.
Тому з огляду на те, що предметом спору є рішення стосовно перерахування та припинення надання соціальної допомоги для оплати житлово-комунальних послуг, ця справа є справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
У касаційній скарзі заявник зазначає про обставини, на підставі яких Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі, ухвалило рішення, яке оформлене повідомленням від 07.08.2019 № 04/01-21/7023, про перерахування, повернення та припинення надання ОСОБА_1 раніше призначеної житлової субсидії за період з 01.10.2018 по 30.04.2019, а також надає правове обґрунтування наведеним ним обставинам.
Натомість ці обставини та аргументи не є підставою для касаційного перегляду справи незначної складності, оскільки скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Колегія суддів також не встановила випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі подана на судове рішення, яке за законом не належить оскаржувати у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.
Керуючись приписами статей 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районі на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 у справі № 280/4478/19.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                      А.А. Єзеров

Суддя                                                                                          І.В. Желєзний

Суддя                                                                                          Л.В. Тацій