КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПО С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Справа № 752/15698/17	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3406/2020	 	
Головуючий у суді першої інстанції:  Плахотнюк К.Г.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.	 	
 
            7 квітня  2020   року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
            Головуючого - Семенюк Т.А
            Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М., 
            розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 5 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
 
В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року  позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 24 лютого 2017 року о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Ford, модель Focus, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Перемоги, біля будинку № 15 у місті Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки KІА, модель VENGA, номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. 
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП
Зазначив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АК 459246. ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 29 649,35 грн. Разом з тим, відповідно до висновку 254/4-17 про визначення матеріального збитку, загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «KIA VENGA», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 64 345,95 грн., а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 51 047,48 грн. 
Крім цього, позивачем сплачено вартість послуг оцінювача в розмірі 1 200 грн. Враховуючи лише часткову виплату страхового відшкодування, позивач вважає, що з відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування у розмірі 22 598,13 грн. 
Враховуючи недостатність страхової виплати, яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО» для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, останній вважає, що на його користь з ОСОБА_2 як особи, яка завдала йому шкоду, необхідно стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і фактичною страховою виплатою у розмірі 13 298,47 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 5 листопада 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 21 398,13 грн. - страхове відшкодування; 1200 грн. - витрати на послуги оцінювача; 444,02 грн. - судові витрати по сплаті судового збору, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 23 042 гривні 15 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_2   на користь ОСОБА_1   13 298,47 грн. - майнової шкоди; 260,78 грн. - судові витрати по сплаті судового збору, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 13 559  гривень 25 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду представник ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
Рішення суду в частині позовних вимог до ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржується та судом апеляційної інстанції не преглядається.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість урішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню частково.
Як вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2017 року о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Ford, модель Focus, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по просп.  Перемоги біля будинку № 15 у місті Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки KІА, модель Venga, номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2017 року  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.
З матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу «КІА», держаний номерний знак НОМЕР_3 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.4).
11 квітня 2017 року позивачем подано до відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» заяву про  виплату страхового відшкодування № 16592/у.
19 липня 2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 29 649,35 грн.
За даними висновку №254/4-17, загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «KIA VENGA», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 64 345,95 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 51 047,48 грн.
 Крім цього, позивачем сплачено вартість послуг оцінювача в розмірі 1 200 грн. 
Згідно страхового акта №5954-24 від 19 липня 2017 року, складеного ПрАТ «СК «ВУСО», загальна сума страхового відшкодування склала 26 649,35 грн. 
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленим законодавством.
Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
Наказом Міністерства юстиції України Фонд державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», визначено порядок здійснення автотоварознавчих досліджень.
Згідно п.1.3. Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Згідно п.5.1 Методики, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.
За статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частиною 2 статті 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 Задовольняючи позов в частині вимог до страхової компанії, суд першої інстанції виходив з того, що наданий ПрАТ «СК «ВУСО» розрахунок страхового відшкодування являє собою не підписаний документ, який за формою та змістом не відповідає вимогам, встановлених Наказом Міністерства юстиції України Фонд державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», у зв`язку із чим не приймається судом до уваги.
            Також судом першої інстанції зазначено, що позивачем здійснені витрати на проведення оцінки з визначення розміру збитку, завданого йому як власнику пошкодженого транспортного засобу у розмірі 1200 грн., які підлягають стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО».
            Задовольняючи позов в частині вимог до ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що  страхова виплата є недостатньою для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, у зв`язку із чим підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 13 298, 47 грн. 
            Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.
Відповідальність  ПрАТ «СК «ВУСО» обмежена умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що встановлені Законом  України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним законом для правовідносин які виникли між сторонами.
Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика  відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За статтею  29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,  у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному,  об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.   Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного  відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження  факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.  Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Зі Звіту № 176 від 16 червня 2017 року про оцінку вартості автомобіля Kia Venga держномер НОМЕР_2 , зробленим за замовленням СК «ВУСО»,   вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові KIA Venga держномер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 35 579 грн. 22 коп. (а.с.155-159).
ПрАТ «СК «ВУСО»  складено страховий акт № 5954 від 19 липня 2017 року за яким сума страхового відшкодування за полісом №  АК/4592467 від 23 червня 2016 року становила 29 649 грн., 35 коп. (а.с.33-34).
З матеріалів справи вбачається, що за заявою ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» перераховано позивачу суму страхового відшкодування, з урахуванням зносу, у розмірі 29 649 грн. 35 коп., що підтверджується страховим актом від 19 липня 2017 року та платіжним дорученням № 15522 від 19 липня 2017 року (а.с.34-35).
Таким чином, позивач  погодився на відшкодування страховою компанією збитків саме у заявленому розмірі. 
На спростування Звіту № 176 від 16 червня 2017 року про оцінку вартості автомобіля Kia Venga держномер НОМЕР_2 позивачем надано висновок №254/4-17 від 16 квітня 2017 року, з якого вбачається, що загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «KIA VENGA», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 64 345,95 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 51 047,48 грн.
Проте, колегія суддів, оцінивши надані докази у їх сукупності, не може прийняти до уваги наданий позивачем висновок №254/4-17 від 16 квітня 2017 року, оскільки у висновку експерта зазначені запасні частини, які не були пошкоджені внаслідок даного ДТП, при визначенні ринкової вартості автомобіля, в порушення Методики, вказана ціна нового автомобіля КІА RІО, тобто, ціна іншої марки автомобіля (а.с.115-135).
            Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявному  у матеріалах справи звіту № 176 від 16 червня 2017 року про оцінку вартості автомобіля Kia Venga держномер НОМЕР_2 , страховому акту від 19 липня 2017 року, що призвело до помилкового висновку про задоволення вимог позивача до ПрАТ «СК «ВУСО».  
Оскільки Страхова  компанія  під час вирішення питання про виплату страхового відшкодування, у першу чергу керується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сплатила страхове відшкодування позивачеві, який прийняв оплату, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» недоплаченої суми відшкодування не обґрунтовані. 
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «ВУСО» підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
            Апеляційну  скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково.
 Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 5 листопада 2019 року в частині задоволення позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» скасувати та прийняти в цій частині постанову наступного змісту.
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий
Судді