Справа № 463/6428/18                                Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І. 
Провадження № 22-ц/811/3630/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б. 
Категорія:36

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        30 квітня 2020 року                                                                         м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Струс Л.Б.,
суддів Левика Я.А., Шандри М.М.
розглянув апеляційну скаргу ЛКП «Господар» в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін
на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 вересня 2019 року у складі судді Шеремети Г.І. 

у справі        
за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ЛКП «Господар» про визнання неправомірно нарахованим боргу,-

ВСТАНОВИВ:

        ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ЛКП «Господар» та просили встановити, що Львівським комунальним підприємством «Господар» ОСОБА_1  нараховано неправомірно борг в розмірі 6023,80 грн. за житлово-комунальні послуги (утримання будинку, холодна вода).
       Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1  (місце реєстрації та проживання:  АДРЕСА_1 ),  ОСОБА_2  (місце реєстрації та проживання:  АДРЕСА_1 )до Львівського комунального підприємства «Господар» (місцезнаходження: м.Львів, вул.Личаківська, 75) про визнання неправомірно нарахованим боргу задоволено.
       Встановлено, що Львівським комунальним підприємством «Господар» ОСОБА_1  нараховано неправомірно борг в розмірі 6023,80 грн. за житлово-комунальні послуги (утримання будинку, холодна вода).
Рішення суду оскаржилл ЛКП «Господар», подавши апеляційну скаргу.
Вважає рішення таким, що було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вказує, що суд з незрозумілих причин, не взяв до уваги аргумент викладені в запереченні на позовну заяву.
Розрахунки подані позивачем проведені за незрозумілою формулою. Про те, як розраховуються житлово-комунальні послуги, позивачі проінформовані: по-перше, з квитанцій, які їм надає ЛКП «Господар», по-друге , у відповіді Личаківської районної адміністрації ЛМР від 26.06.2018 року №33-2205, що долучена до позову, позивачам детально роз`яснено, як утворюються тарифи на житлово-комунальні послуги.
Вказує, що більшість документів, які надав позивач, це скарги чи заяви, що написані ним самим, а тому є нічим іншим, як його припущення про порушення ЛКП «Господар» його прав, як споживача.
Зазначає, що жодних актів-претензій від відповідачів протягом усього строку надання послуг на утримання будинку та прибудинкової території - не надходило, а акти-претензії , які додали до позову позивачі, не є актом-претензією у розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»
Просить рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали відзив, в якому обґрунтували заперечення на апеляційну скаргу.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до  ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.
       Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , зареєстровані у цій квартирі, що підтверджується Довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 24.06.2019 року № 5431.
       Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 30 від 08.06.2007р. «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у м. Львові.
       Будинок АДРЕСА_1 , перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Господар».
       Як встановлено судом з долученої позивачем до матеріалів справи квитанції (а.с.98) за серпень 2019 року відповідачем ЛКП «Господар» виставлено позивачу ОСОБА_1 борг 6023,80 грн. за житлово-комунальні послуги, а саме: за утримання будинку та холодну воду.
Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ч. 3 ст.20).
Відповідно до ст..1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;
       Відповідно до ст.. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;
купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
       Відповідно до ст.. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії. 
       У разі застосування планової перерви в наданні комунальних послуг виконавець зобов`язаний повідомити споживача через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до кожного споживача, про таку планову перерву не пізніш як за 10 робочих днів (крім перерви на ліквідацію наслідків аварії). У повідомленні необхідно зазначити причину та строк перерви в наданні відповідних послуг.
       У разі застосування перерви в наданні комунальних послуг на ліквідацію наслідків аварії виконавець зобов`язаний повідомити споживача через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до споживача, про таку перерву не пізніш як через три години з початку такої перерви. У повідомленні зазначаються причини та строк перерви в наданні відповідних комунальних послуг.
       Якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.
       Обов`язок забезпечення відповідності якості послуги з управління встановленим вимогам та договору покладається на управителя багатоквартирного будинку.
       Захист прав споживачів житлово-комунальних послуг здійснюється уповноваженим центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів.
Обов`язок щодо забезпечення готовності до надання комунальних послуг внутрішньобудинкових систем, що знаходяться в житловому будинку (у тому числі багатоквартирному) і призначені для надання комунальних послуг, покладається на власника такого будинку (співвласників багатоквартирного будинку), якщо цей обов`язок не покладено ним (ними) на управителя чи іншу особу відповідно до закону або договору.
У разі настання перерв, визначених цією статтею, плата за відповідні житлово-комунальні послуги за час таких перерв не нараховується.
Згідно з ст..7 «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів;
Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний:
1) забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;
2) готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором;
3) без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством;
4) своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період;
5) розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг;
Відповідно до ст.. 27 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.
У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.
Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.
Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.
У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії.
Порядок здійснення забору проб та проведення їх дослідження щодо послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води та послуг з постачання природного газу затверджується Кабінетом Міністрів України.
У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги.
У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.
Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).
Відповідно до п.1 порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 р. N 151 цей Порядок визначає механізм проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. Дія цього Порядку поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, предметом діяльності яких є надання послуг (далі - виконавці) і фізичних та юридичних осіб (далі - споживачі), яким надаються послуги.
       Відповідно до п.2 вказаного порядку у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.
За приписами пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 , Виконавець зобов`язаний: своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил; проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт;  звільняти від плати за послуги у разі їх ненадання та виплачувати компенсацію за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт; проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором; (підпункт 16 пункту 32 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 р. N 151); своєчасно проводити за власний рахунок роботи з усунення виявлених несправностей, пов`язаних з отриманням послуг, що виникли з його вини;  відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім`ї, шкоду, заподіяну його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і договору;
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 
Зважаючи на факт заперечення позивачами щодо отримання послуг щодо у порядку встановленому законом - апелянту слід довести надання у спірний період належної якості послуг; здійснення належного розрахунку плати за надання та отримання послуг; відповідно правильність здійснення нарахування заборгованості. Однак відповідачем вказаного не здійснено.
       Як встановлено судом позивачами надсилались акти претензії (а.с.8-12,23,92), остання з яких подана 06.09.2019року. 
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що відповідачем не доведено факту заборгованості позивача за житлово-комунальні послуги, не надано розшифровки нарахувань по такій заборгованості, тобто не надано жодного розрахунку ані позивачу, ані суду, з якого можливо було б перевірити наявність або відсутність такого боргу. 
       Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині визначення суми  неправомірно нарахованого боргу в розмірі 6023,80 грн. 
       Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав уточнення до позовної заяви 13 вересня 2019 року, та просив визначити, що нарахований йому борг у сумі 6023, 80 грн нараховано неправомірно.
       Пунктом 2 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Частиною 5 ст. 49 ЦПК передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.          
       Тому у суду першої інстанції були передбачені статтею 49 ЦПК України підстави для повернення заяви позивачеві.
       До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 08.08.2018 року у справі № 349/2050/17.
       Натомість, всупереч імперативним законодавчим положенням, Личаківським районним судом м.Львова заяву позивача було прийнято та надалі вимоги за вказаною заявою задоволено. 
       Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 03 грудня 2018 року було подано уточнення позовних вимог, а саме просив визнати борг в розмірі 4052, 97 грн незаконним. Вказані уточнення позовних вимог від 03.12.2018 року були подані в строк, отримані відповідачем та на них було подано відзив. З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що до задоволення підлягали позовні вимоги в редакції від 03.12.2018 року.
       З врахуванням вищенаведеного, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.
       Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ЛКП «Господар» слід задовольнити частково.Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2019 року в частині визначення суми неправомірно нарахованого боргу скасувати та постановити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Встановити, що Львівським комунальним підприємством «Господар» ОСОБА_1  нараховано неправомірно борг в розмірі 4052,97 грн. за житлово-комунальні послуги (утримання будинку, холодна вода). В решті рішення залишити без змін.
       Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України Львівський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ЛКП «Господар» - задовольнити частково.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2019 року в частині визначення суми неправомірно нарахованого боргу скасувати та постановити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
       Встановити, що Львівським комунальним підприємством «Господар» ОСОБА_1  нараховано неправомірно борг в розмірі 4052,97 грн. за житлово-комунальні послуги (утримання будинку, холодна вода).
       В решті рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.04.2020 

Головуючий 

Судді