УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 677/80/19
Провадження № 22-ц/4820/676/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 квітня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу №677/80/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 15 січня 2020 року (суддя Вознюк Р.В., відомості про дату складення повного судового рішення відсутні) в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд 
у с т а н о в и в : 
У січні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк), звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного 29 червня 2010 року договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач у заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Взяті на себе за кредитним договором зобов`язання відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 21 грудня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 33482,48 грн, у тому числі: 15811,87 грн - проценти за користування кредитними коштами, 15600,02 грн - пеня, 500 грн - штраф фіксована частина, 1570,59 грн - штраф процентна складова.
Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 15 січня 2020 року в позові відмовлено.
АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги підписану відповідачем разом із анкетою-заявою 29 червня 2010 року довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій визначена базова процентна ставка за кредитом - 3,0% на місяць, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строк внесення платежів - щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок і розмір нарахування неустойки (пені та штрафу). Наведене свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Суд безпідставно визнав неузгодженими умови договору щодо сплати процентів і неустойки та не врахував, що укладений договір є договором приєднання, а тому не вимагає підпису позичальника під публічно розміщеними Умовами та правилами. Правових підстав для відмови в позові про стягнення процентів не було. Оскаржуване рішення призводить до нехтування принципами платності кредитного договору. 
У відзиві ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність судового рішення.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Встановлено, що 29 червня 2010 року між Банком і ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Укладення договору відбулося шляхом підписання відповідачем анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В подальшому кредитний ліміт збільшувався і ОСОБА_1 використовував кредитні кошти, вносив платежі в погашення кредиту. 
Наведене підтверджується матеріалами справи. 
Відмову в позові суд мотивував безпідставністю позовних вимог, оскільки визнав неузгодженими умови договору щодо сплати процентів і неустойки за порушення строків виконання зобов`язань. 
Проте, такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вимог позивач надав підписану відповідачем 29 червня 2010 року довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» (а.с.14), в якій визначені пільговий період користування коштами, базова процентна ставка в місяць - 3,0%; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості; порядок внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок і розмір нарахування неустойки (пені та штрафу). 
За розрахунком позивача станом на 21 грудня 2018 року за договором виникла заборгованість у розмірі 33482,48 грн, у тому числі: 15811,87 грн - проценти за користування кредитними коштами, 15600,02 грн - пеня, 500 грн - штраф фіксована частина, 1570,59 грн - штраф процентна складова.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Частинами першою і другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 
Укладеним між сторонами договором з урахуванням довідки про умови кредитування від 29 червня 2010 року визначена процентна ставка за користування кредитними коштами 3,0% на місяць, відповідальність за порушення термінів платежів по будь-якому зобов`язанню у вигляді штрафу та за непогашення заборгованості у вигляді пені. 
Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, пені та штрафу. На обґрунтування права вимоги в цій частині, в тому числі щодо розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, надав копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем. 
Отже, ОСОБА_1 був ознайомлений і погодився з наведеними умовами кредитування при укладенні 29 червня 2010 року договору про надання банківських послуг. 
Висновок суду першої інстанції про недоведеність Банком того, що саме із зазначеними у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» умовами кредитування був ознайомлений відповідач при підписанні анкети-заяви та погодився з ними, є надуманими, оскільки анкета-заява і довідка про умови кредитування датовані 29 червня 2010 року та підписані ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги про безпідставність визнання неузгодженими умов договору щодо сплати процентів і неустойки заслуговують на увагу. 
Разом з тим, правильним є висновок суду першої інстанції, що наданий Банком витяг з Умов та правила надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем договору, оскільки не підписаний ним.
Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у позові про стягнення процентів за користування кредитними коштами та неустойки з підстав, що такі не передбачені укладеним між сторонами договором. 
Із розрахунку заборгованості, наданого Банком, вбачається, що після 01 квітня 2015 року проценти нараховані за процентною ставкою 3,6%, 3,5% на місяць, що не відповідає умовам договору, а Умови та правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою кредитного договору.
Позивач не надав доказів того, що за умови нарахування процентів відповідно до умов укладеного договору (3,0% на місяць) у ОСОБА_1 наявна заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а відповідно щодо підставності нарахування неустойки (пені, штрафу). 
У зв`язку з недоведеністю вимог позов задоволенню не підлягає. 
З огляду на викладене, рішення суду першої необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.  
 
Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 15 січня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 

Повне судове рішення складено 07 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач О.І. Талалай 

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта