Номер провадження: 22-ц/813/1738/20 
Номер справи місцевого суду: 496/292/19
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 48

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2020 року                                                                        м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецкого М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
ВСТАНОВИВ:

29 січня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Біляївського районного суду Одеської області із позовною заявою та просила суд збільшити розмір аліментів, котрі були стягнені згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 березня 2012 року з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини 2009 року народження, з 600,0 грн до ј частки щомісяця з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 березня 2012 року, відповідач зобов`язаний щомісяця сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 600,00 грн до досягнення дитиною повноліття. Проте, на момент звернення до суду із зазначеним позовом, матеріальне становище позивача значно змінилося, дитина навчається у третьому класі, з досягненням шкільного віку збільшились матеріальні витрати на сина, він потребує належного харчування, оздоровчий відпочинок, окрім того збільшились комунальні платежі, у зв`язку з сим, така сума аліментів є мізерною. Крім того, відповідач має рухоме та нерухоме майно, тому цілком обґрунтоване звернення до суду з даними позовними вимогами (а.с.1-7).
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі (а.с.38-40).
Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 через свого представника - ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги про збільшення розміру аліментів задовольнити частково, а саме стягувати аліменти на тримання дитини щомісяця у розмірі 1000,00 грн. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги положення ст. 182 СК України, відповідно до якої суд при визначенні розміру аліментів повинен враховувати всі обставини, що мають істотне значення, а саме судом не взято до уваги той факт, що відповідач також батьком - ОСОБА_4 2004 року народження, ОСОБА_5 2008 року народження та ОСОБА_6 2016 року народження. Окрім цього, скаржник також зазначає, що теперішня його дружина - ОСОБА_7 вагітна та незабаром у скаржника народиться п`ята дитина (а.с.43-53).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2  - ОСОБА_1 (а.с.56) та ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року справу призначено до розгляду (а.с.64).
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
У судовому засіданні 27.02.2020 року скаржник просив апеляційну скаргу задовольнити та задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягувати аліменти на утримання дитини щомісяця у розмірі 1000,00 грн. Позивач заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначила, що вважає рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 липня 2019 року законним, тому просила залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін. Судом було зобов`язано скаржника надати копію свідоцтва про народження четвертої дитини, копії платіжних доручень про виплати аліментів на інших дітей скаржника, а також інші докази, що підтверджують факт утримання скаржником непрацездатних батьків його дружини. В судовому засіданні оголошено перерву, скаржнику надано час для направлення зазначених доказів суду, розгляд справи відкладено на 16.04.2020 року.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання були повідомленні належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог та зміну розміру аліментів встановлених рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26 березня 2012 року на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.01.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням, та заначив, що змінився визначений Законом України «Про Державний бюджет України» прожитковий мінімум на дитину, і відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. 
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Предметом розгляду даної справи є збільшення встановленого судом розміру аліментів на дитину.
З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами по справі було розірвано, що підтверджується рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.02.2012 року (а.с.5).
В шлюбі у сторін провадження народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 35, копія якого приєднана до матеріалів справи (а.с. 6).
Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26 березня 2012 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 05.03.2012 року та до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття.
Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, з наведеного вбачається, що одному з батьків, який окремо проживає від дитини, передбачена можливість звернутися з відповідним позовом до суду про зміну визначеного розміру аліментів, однак, за обов`язкової наявності відповідних умов, передбачених законодавством.
У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, слід зробити висновок, що позивач звернувшись із відповідним позовом до суду про зміну визначеного розміру аліментів повинна була довести наявності відповідних, передбачених законодавством умов.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано доказів на підтвердження зміни її матеріального становища, збільшення матеріальних витрати на сина, комунальних платежів у порівнянні з періодом первинного призначення аліментів. Крім того, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, що підтверджував би матеріальне становище платника аліментів.
Відповідно до пп. 4 п. 17 Постанови Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. 
З урахуванням наведених вище положень посилання на зміну визначеного ЗУ «Про Державний бюджет України» прожиткового мінімум на дитину, як на підставу збільшення попередньо визначеного судом розміру аліментів є необґрунтованими.
Щодо посилання суду першої інстанції на відсутність доказів на підтвердження того, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Зазначений висновок суду є необґрунтованим, оскільки як вбачається з матеріалів справи на утриманні у відповідача - ОСОБА_2 знаходиться дитина віком до 6 років - син ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , приєднаної до матеріалів справи (а.с.22).
Щодо доводів апеляційної скарги, зокрема, щодо того, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що відповідач, окрім ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ), які перебувають на його повному утриманні, апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2019 року відповідачем засобами поштового зв`язку на адресу суду першої інстанції було направлено відзив на позовну заяву, у якому між іншим зазначено, що ОСОБА_2 , 2015 році зареєстрував новий шлюб - свідоцтво про реєстрацію шлюбу Серії НОМЕР_6 , актовий запис № 352, від даних стосунків має малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_3 - свідоцтво про народження НОМЕР_2 , актовий запис № 95, яка знаходиться на його утриманні (а.с. 17-25). Інформації щодо дітей відповідача ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ) та того, що вони перебувають на його повному утриманні разом із непрацездатною дружиною - ОСОБА_7 відзив на позовну заяву не містить. При цьому уапеляційній скарзі скаржником також не зазначено підстав та не надано доказів неможливості подання до суду першої інстанції інформації щодо дітей та дружини, що перебувають на його утриманні з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційні скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову. Разом з тим, суд роз`яснює позивачу, що вона не позбавлена права на звернення з позовом про зміну розміру аліментів у разі доведення обставин, які передбачені законом, для їх перегляду за інший період.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 липня 2019 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

23.04.2020 року                                                                 м. Одеса