Номер провадження: 22-ц/813/2533/20 
Номер справи місцевого суду: 509/2709/17
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С., 
суддів: Цюри Т.В., Гірняк Л.А.,
з участю секретаря Воронової Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від  09 серпня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Гандзій Д.М., -
в с т а н о в и в:
У липні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», який змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 03.02.2008 р. був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 1569,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік.
В порушення умов укладеного договору, ОСОБА_4 кредитні зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього станом на 30.06.2017 р. утворилась заборгованість у розмірі 13600,44 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 квітня 2018 року судом до участі у справі в якості відповідачів залучені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , так як під час розгляду справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від  09 серпня 2018 року у задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, судом неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що у спадкодавця були невиконані боргові зобов`язання, а оскільки відповідачі прийняли спадщину вони повинні відповідати перед кредитором, так як зобов`язання були успадковані на рівні з правами, тому суд не міг відмовити в задоволені законних і обґрунтованих вимог.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.
Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.
На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.
За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено головуючого суддю Комлеву О.С. зі складом колегії суддів.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» була прийнята до провадження та призначена до розгляду (а.с. 115-116).
Справа призначалась до розгляду у судові засідання на 12.06., 27.11.2019 року, 27.05.2020 року, однак її розгляд було відкладено з об`єктивних причин, а саме: неналежне сповіщення, неявка сторін.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.
Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.
В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.
У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.
У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.
Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.
З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглянути справу у строки, передбачені національним законом.
Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що справа за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк», перебуває у провадженні суду апеляційної інстанції з вересня 2018 року (а.с. 85).
Сторони про розгляд справи на 27 травня 2020 року були сповіщені.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання відкладення розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно  до ст.  375ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, щовідповідно до кредитного договору № ODXRRX08990296 від 03.02.2008 р., ПАТ КБ «ПриватБанк» надав, а ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 1569,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Позичальник ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Умовами та надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, про що свідчить особистий підпис відповідача у відповідній заяві. Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, в який позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами згідно умов надання кредиту.
В порушення умов договору, ОСОБА_4 , свої кредитні зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 30.06.2017 р. у нього перед банком утворилась заборгованість у розмірі 13600,44 грн., яка складається з : 1456,28 грн. - заборгованості за кредитом, 114,95 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 466,29 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 10439,09 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафів згідно п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, а саме 500 грн. - штрафу (фіксованої частини) та 623,83 грн. - штрафу (процентної складової).
Також судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про смерть № 4424 від 25.04.2014 р., виданого Овідіопольським РВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.04.2018 р. до участі у справі у якості відповідачів були залучені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як особи, які на день смерті ОСОБА_4 проживали і зареєстровані з ним разом за адресою: АДРЕСА_1 згідно довідки Авангардівської с/р Овідіопольського району Одеської області № 411 від 12.03.2018 р.
Відмовляючи у задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із відсутності після смерті ОСОБА_4 спадкоємців та майна.
З вказаними висновками суду погоджується колегія суддів, з наступних підстав.
Згідно з положеннями статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Стаття 1056-1 ЦК України передбачає, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобов`язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Також, статтею 617 ЦК України передбачено - особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме листаОвідіопольської районної державної нотаріальної контори №40/01-16 від 15.01.2018 р., якою була проведенаперевіркав Спадковому реєстрі щодо заведення спадкової справи до майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті якої виявлено, щоспадкова справи після померлого ОСОБА_4 не заводилась, що підтверджується наданою інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.01.2018 р.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 115602601 вбачається, що за ОСОБА_4 не зареєстроване будь-яке нерухоме майно, а саме у Реєстрі відсутні відомості щодо речових прав, прав власності та заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також відсутні відомості у Державному реєстрі іпотек.
Також з наданої РСЦ в Одеській області МВС України довідці № 31/15-1702 від 16.03.2018 р. вбачається, що згідно ЄДР МВС, станом на 13.03.2018 р. - відомості щодо зареєстрованих транспортних засобів на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - відсутні.
У зв`язку з викладеним, суд встановивши, що після смерті ОСОБА_4 відсутні спадкоємці, так якдо державного чи приватного нотаріусаз заявамипро прийняття спадщини ніхто не звертався та спадщину не приймав, такожвідсутні свідоцтва про право на спадщину, таза відсутністю будь-якої спадкової маси (спадщини) померлого ОСОБА_4 , прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову,передбаченогост. 1281 ЦК України.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що у спадкодавця були невиконані боргові зобов`язання, а оскільки відповідачі прийняли спадщину вони повинні відповідати перед кредитором, так як зобов`язання були успадковані на рівні з правами, тому суд не міг відмовити в задоволені законних і обґрунтованих вимог, колегія суддів вважає безпідставними за наступних підстав.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.
З матеріалів справи вбачається, що у померлого ОСОБА_4 було відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, за успадкуванням якого могли б звернутися спадкоємці. 
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.
Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»-залишити без задоволення.
Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від  09 серпня 2018 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 03 червня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Т.В. Цюра

______________________________________ Л.А. Гірняк