Справа № 158/3413/19 	Головуючий у 1 інстанції: Підгорний І. І. 	
Провадження № 22-ц/802/630/20  Категорія: 39    	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
03 червня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Данилюк В.А.,
суддів – Матвійчук Л.В., Федонюк СЮ.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 березня 2020 року,
В С Т А Н О В И В:
В грудні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 01.02.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач ОСОБА_1 , скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.10.2019 року складає 18627,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом 115,73 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 15695,27 грн., заборгованість за пенею та комісією 1452,89 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 863,19 грн.
Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 18627,08 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 березня 2020 року в задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку та користувався кредитним лімітом банку, що підтверджується випискою про рух коштів, а також прослідковується у розрахунку заборгованості. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не здійснив своєчасне погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до підписаної анкети - заяви, відповідач ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Підписуючи заяву анкету, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами, зобов`язався самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов на сайті Приватбанку. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог. Позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів на умовах і в обсязі, що зазначені в позові та наявності у нього заборгованості за цим договором.
Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.
Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно частини першої ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.
Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
На підтвердження заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надано анкету-заяву, підписну сторонами, про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» від 01.02.2011 року; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з умов та правил надання банківських послуг.
Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. У вказаній анкеті-заяві зазначено лише прізвище, адресу, особисті дані відповідача та згоду з тим, що заява разом з Умовами та Правилами банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.
У матеріалах справи міститься витяг з Умов і правил надання банківських послуг, які відповідачем не підписані. Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови і правила надання банківських послуг саме в такій редакції, а тому не можна вважати їх складовою частиною укладеного між сторонами договору. Також відсутні тарифи банку, підписані відповідачем, які є складовою частиною договору. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", доданий до позовної заяви, містить тарифи по чотирьох видах кредитних карт "Універсальна" і усі вони мають різні базові процентні ставки, розміри пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів. Дані про те, який тип картки "Універсальна", виданий відповідачу, відсутні в матеріалах справи.
Наданий банком розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Належних і допустимих доказів виникнення заборгованості у відповідача в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, до місцевого суду не надав.
Сума наданого відповідачу кредитного ліміту та його використання наданим банком розрахунком не підтверджена. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач не довів наявності у відповідача заборгованості у вказаному розмірі 18627,08 грн. і не надав належних та допустимих доказів на її підтвердження.
Оскільки доказів на підтвердження розміру наданого кредиту не подано, і відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові.
Покликання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідач отримав кредитний ліміт на картку і користувався ним і це підтверджується випискою про рух коштів на рахунку не заслуговують на увагу суду, оскільки такої виписки по рахунку відповідача банк суду першої інстанції не подав.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 , суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення. 
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 березня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий 
Судді :