ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4622/20 Справа № 201/3519/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого - судді Демченко Е.Л.
                суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат, -
в с т а н о в и л а:

       У березні 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат. 
       Вказували, що відповідач, з метою отримання банківських послуг, підписала заяву №б/н від 19 квітня 2006 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
       Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка станом на 18 лютого 2019 року становить 11 817 грн.73 коп., з яких: 5 996 грн.59 коп. - заборгованість за тілом кредита, 1 446 грн.40 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 3 135 грн.80 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 200 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи в розмірі 500 грн. - фіксована частина та 538 грн. 94 коп. - процентна складова та судові витрати в розмірі 1 921 грн.
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
       В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що договір невизнаний недійсним, а тому згідно ст.629 ЦК України він є обов`язковим до виконання сторонами; в підтвердження позовних вимог банком надано належні та допустимі докази, які відповідають ст.ст.77,78 ЦПК України; відповідач висловила згоду на укладення договору та особистим підписом засвідчила, що згодна з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком кредитний договір; укладення між банком та відповідачем договору підтверджується змістом заяви та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", що особисто підписана відповідачем; відповідач підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловила свою згоду з формою договору та його умовами; після отримання картки відповідач здійснила активацію картки, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
       Відповідно до ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.
       Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, що 19 квітня 2006 року ОСОБА_1 звернулася до ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею підписана заява №б/н від 19 квітня 2006 року, згідно якої вона виявила бажання отримати платіжну картку з кредитним лімітом на карту в розмірі 1 300 грн., з базовою відсотковою ставкою по кредитному ліміту в розмірі 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. З підписанням відповідної заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява, яка разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає Договір про надання банківських послуг.
       З наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 18 лютого 2019 року становить 11 817 грн.73 коп., з яких: 5 996 грн.59 коп. - заборгованість за тілом кредита, 1 446 грн.40 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 3 135 грн. 80 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 200 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи в розмірі 500 грн. - фіксована частина та 538 грн. 94 коп. - процентна складова та судові витрати в розмірі 1 921 грн. 
       Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сторони фактично не укладали кредитний договір, підписи містяться лише в анкеті-заяві від 19 квітня 2006 року, яка не містить жодних істотних умов договору, в тому числі умов щодо процентів, пені та інш. У даній справі, Умови та Правила, на які посилається у своєму позові позивач, не містять підпису відповідача. При цьому, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, а також проценти та штрафи, які нараховані позивачем у позовній заяві. 
       Крім того, місцевий суд виходив також з того, що виписка позивача оформлена з грубим порушенням вимог документообігу, не засвідчена належним чином та не відповідає вимогам, які пред`являються до офіційного документу, а тому не може слугувати доказом у справі. 
       Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       З матеріалів справи вбачається, що в анкеті-заяві від 19 квітня 2006 року сторонами погоджено кредитний ліміт в розмірі 1 300 грн., відповідач в запереченнях фактично визнала, що користувалася кредитними коштами, наданий позивачем розрахунок також підтверджує те, що відповідач користувалася кредитними коштами, тобто відповідач порушила вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, вимоги позивача про стягнення тіла кредиту та простроченого тіла кредиту є обґрунтованими.
       Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
       Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню і штрафи за користування кредитними коштами.
       Втім колегія суддів вважає такі вимоги безпідставними.
       Так, в анкеті від 19 квітня 2006 року, підписаної відповідачем не міститься умов щодо пені та штрафів. 
       Посилання апелянта на довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 дней пільгового періоду" колегія суддів до уваги не приймає, оскільки з вказаної довідки (а.с.14) вбачається, що вона підписана відповідачем лише 20 травня 2011 року,тому не може вважатися складовою договору від 19 квітня 2006 року.
       Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком кредитний договір колегія суддів відхиляє.
       Так, додані до позовної заяви банком Умови та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" не містять підпису позичальника на вказаних умовах та Витягу, як не містять і зазначення дати їх підписання.
       Отже, посилання апелянта на те, що відповідач ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, про що зазначено в його особистій заяві не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови не містять підпису позичальника; не встановлено доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи розуміла позичальник, підписуючи заяву позичальника, у зв`язку з чим вимоги позовної заяви про стягнення пені та штрафів є такими, що задоволенню не підлягають.
       Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 19 квітня 2006 року в розмірі 7 442 грн.99 коп., з яких: 5 996 грн. 59 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 1 446 грн. 40 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.
       Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ч.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3 024 грн.63 коп. (1 209 грн. 85 коп. за звернення з позовною заявою та 1 814 грн. 78 коп. за подання апеляційної скарги). 
       Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково. 

       Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

       Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат задовольнити частково.

       Стягнути з  ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 квітня 2006 року станом на 18 лютого 2019 року в розмірі 7 442 (сім тисяч чотириста сорок дві) грн. 99 (дев`яносто дев`ять) коп., з яких: 5 996 грн.59 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 1 446 грн.40 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

       В іншій частині позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відмовити.

       Стягнути з  ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (ЄДРПОУ 14360570) судові витрати у розмірі 3 024 (три тисячі двадцять чотири) грн.63 (шістдесят три) коп.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 22 квітня 2020 року.

               Головуючий:                                                Демченко Е.Л.

               Судді:                                                        Куценко Т.Р.

                                                                               Макаров М.О.