ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 травня 2020 року           справа №360/684/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Геращенка І.В., Ястребової Л.В.,
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Меламеда Вадима Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі  №360/684/20 (головуючий І інстанції Ірметова О.В.) за позовом адвоката Меламеда Вадима Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                      ВСТАНОВИВ:

Адвокат Меламед В.Б. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення №18229/0322 від 29.08.2019;
- зобов`язати УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області провести перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 11.09.2018 у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши коефіцієнт заробітної плати позивача, показника середньої заробітної плати за 2016-2017 роки, з проведенням перерахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 11.09.2018, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачу, починаючи з 11.09.2018 до їх фактичної виплати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі судового рішення відповідач поновив виплату пенсії позивачу з 11.09.2018 в розмірі 2376,78 грн.
Проте, рішення відповідача щодо розрахунку пенсії позивача прийнято з порушеннями, а саме: не враховані показники заробітної плати позивача, не врахований показник середньої заробітної плати, з 2016-2017 року, у розмірі 5377,90 грн, не виконано перерахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, не проведено індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до чинного законодавства, невірно зазначено стаж роботи позивача, замість підтверджених 47 років, зазначено 41 рік 08 місяців.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
Не погодившись з судовим рішенням адвокат Меламед В.Б., що діє в інтересах позивача, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення, прийняти постанову , якою позов задовольнити.
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Законодавством не передбачено подання заяви про перерахунок пенсії у справах щодо поновлення пенсії. Позивач не просив суд прийняти рішення про перерахунок пенсії, а просив зобов`язати відповідача здійснити розрахунок його пенсії відповідно до закону.
Рішення пенсійного органу про розмір поновленої пенсії позивача є рішенням суб`єкту владних повноважень, оскільки безпосередньо впливає на його права та інтереси.
В порушення приписів ст..ст.27,40 Закону №1058 пенсійний орган не правильно врахував стаж позивача - замість підтверджених 47 років зазначив 41 рік. 
Відповідачем не враховано показник середньої заробітної плати на момент розрахунку.
В порушення ч.2 ст.42 Закону №1058 відповідачем не виконано перерахунку до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії.
Відповідно до вимог законодавства пенсійний орган  зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів та індексацію.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з`явилися, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Рішеннями Луганського окружного адміністративного суду у справах №812/1067/18 від 27.06.2018 та №360/986/19 від 03.04.2019, що набрали законної сили, встановлено такі обставини.
Позивач ОСОБА_1 звернувся через уповноваженого за нотаріально посвідченою довіреністю представника до Управління Пенсійного фонду України із апостильованою заявою від 04.09.2017 про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив поновити йому пенсію з 26.09.2009 (а.с. 84).
Листом Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 26.10.2017 № 15100/св-11 заяву позивача направлено до УПФУ в м. Сєвєродонецьку для розгляду по суті.
Листом від 04.10.2017 № 16203/02-21 відповідач повідомив представника позивача, що відповідно до п. 1 Порядку № 22-1 заяви на поновлення пенсії, якщо виплату пенсії було припинено, подаються пенсіонерами (законними представниками) особисто до органів Пенсійного фонду України. Поновлення виплати пенсії за заявами, посвідченими нотаріально, поданими довіреними особами або надіслані поштою, не допускається. ОСОБА_1 не перебував і не перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку, ніяких його документів та  пенсійної справи в управлінні немає, оскільки пенсія призначалась та було припинено виплату пенсії з 2009 року на момент виїзду за кордон не в УПФУ в м. Сєвєродонецьку. Оскільки представник не звернувся до спеціалістів відділу обслуговування громадян відповідно до зазначених нормативних документів, заява вважається не поданою відповідно до встановленого Порядку подання документів до органів Пенсійного фонду України. Зазначено, що цей лист не є рішенням або відмовою в поновленні пенсії.
29.09.2017 представник позивача за довіреністю прибула до УПФУ в м. Сєвєродонецьку та залишила у приймальні заяву та копії документів, які надіслано Пенсійним фондом України, та підтверджується доповідною запискою від 29.09.2017.
Проте, листом від 10.11.2017 № 281/Я-8 відповідач повідомив представника позивача, що поновлення виплати пенсії за заявами, посвідченими нотаріально, поданими довіреними особами або надіслані поштою, не допускається. Оскільки ОСОБА_1 не звернувся до спеціалістів відділу обслуговування громадян відповідно до вищезазначених нормативних документів, заява вважається не поданою відповідно до встановленого Порядку подання документів до Пенсійного фонду України. Зазначено, що цей лист не є рішенням або відмовою в поновленні пенсії.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.06.2018 у справі №812/1067/18 позов задоволено частково; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 04 вересня 2017 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення суду у справі № 812/1067/18, управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області розглянуло заяву позивача про призначення пенсії від 04.09.2017 та прийняло рішення про відмову в поновленні пенсії від 09.10.2018 № 2018, оскільки ОСОБА_1 не звернувся до спеціалістів відділу обслуговування громадян відповідно до вищезазначених нормативних документів, заява вважається не поданою відповідно до встановленого Порядку подання документів до Пенсійного фонду України.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі від 06.04.2019 №360/986/19 визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 09.10.2018 № 2018 про відмову в поновленні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 шляхом її призначення відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі №360/986/19 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 360/986/19 - скасовано в частині вирішення позовних вимог за період з 2009 року до 11.09.2018 року, та в цій частині позов залишено без розгляду. В решті рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 360/986/19, зокрема, в частині задоволення позовних вимог з 11.09.2018 року - залишено без змін (а.с. 43-52).
27 серпня 2019 року до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від представника позивача надійшла заява в порядку звернень громадян, щодо надання інформації з приводу добровільного виконання рішення суду від 03.04.2019 у справі №360/986/19 (а.с. 81).
Листом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області №18229/03-22 від 29.08.2019 повідомлено, що на виконання судових рішень прийнято  рішення 23 серпня 2019 року. Виплата пенсії буде проведена в вересні 2019 року на картковий рахунок ОСОБА_1 , реквізити якого зазначено в заяві від 19.09.2018 (а.с. 53, 81 зворотній бік).
До зазначеного листа відповідачем додано: рішення щодо поновлення виплати пенсії, розрахунок пенсії, розрахунок стажу, розрахунок заробітної плати, розрахунок суми до виплати (а.с. 54-58).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з їх безпідставності, оскільки позивачем не дотримано порядок звернення за перерахунком пенсії, позивач вважається таким, що продовжує працювати, тому вимоги ст.42 Закону №1058 на нього не розповсюджуються.
Оцінка суду.
Згідно з частиною другою  статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV  право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
На підставі частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
На підставі частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Згідно з абзацом 5 пункту 1.7 Порядку №22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
Як свідчать матеріали справи, з заявою про поновлення пенсії ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу 04.09.2017 року (а.с.84) 
Між тим, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 року (а.с.43-51) в зв`язку з пропуском ОСОБА_1 без поважних причин строку звернення до суду, визначеному ч.1 ст.122 КАС України, залишено без розгляду  вимоги позивача про поновлення пенсії за віком до 11.09.2018, та  визначено обов`язок пенсійному органу поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.09.2018 року шляхом її призначення відповідно до норм Закону №1058 в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.
З огляду на зазначене, з врахуванням положень абз.5 п.1.7 Порядку №22-1 відповідачем пенсія призначалася з визначенням дня звернення позивача з заявою в 2017 року з 11.09.2018 року.
Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
На підставі абзацу першого пункту 4.3 розділу ІV  Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Пунктом 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 визначений перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком:
1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення. […];
3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). […];
4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;
5) документи, які засвідчують особливий статус особи […];
6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).
Відповідно до пункту 2.23 розділу II  Порядку № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію .
Згідно пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Відповідно до абзацу 1 пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Підсумовуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що  поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.
Як свідчать матеріали справи позивачу пенсія призначалася УПФУ в Жовтневому районі м. Луганська Луганської області в 2004 році.
На час звернення позивача з заявою до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області про поновлення пенсії в 2017 року м. Луганськ віднесено до населених  пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження відповідно до розпорядження КМУ №1085 від 07.11.2014 року, №79-р від 07.02.2018 року.
В зв`язку з зазначеним у відповідача відсутня можливість запросити пенсійну справу ОСОБА_1 з УПФУ в Жовтневому районі м. Луганська Луганської області.
Тому відповідачем при призначенні пенсії були використані копія трудової книжки позивача та індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5), надані позивачем до заяви про поновлення пенсійних виплат.
Ніяких інших документів при призначенні позивачу пенсії відповідач не використовував в зв`язку з відсутністю пенсійної справи. Тобто, у відповідача відсутні будь-які інші документи, крім трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містять розрахунок пенсії, суму пенсії, яка належала до виплати у 2009 році, підтверджують страховий стаж, заробітну плату, особливість пенсіонера, місце його проживання тощо.
Відповідно до приписів п. 2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Таким чином, діючим законодавством чітко визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі.
Оскільки у відповідача відсутня як електронна, так і паперова пенсійна справа ОСОБА_1 , Управління позбавлено можливості відновити виплату пенсії позивачу з урахуванням показників, страхового стажу, особливостей пенсіонера станом на час її припинення в 2009 році.
З огляду на вищевикладене суд вважає правильним призначення пенсійним органом ОСОБА_1 пенсії на підставі наявних документів.
Суд не приймає надане представником позивача  до позову розпорядження від 04.05.2006 року №188356 (а.с.60-61), оскільки воно не надавалося до відповідача разом з заявою про поновлення виплати пенсії. Крім того, це розпорядження не відповідає вимогам, визначеним до документів пунктом 2.23 розділу II  Порядку № 22-1.
Доводи апелянта про неправильний розрахунок відповідачем страхового стажу, виходячи з 41 року 8 місяців, 26 днів, та що позивач має страховий стаж 47 років, -  суд не приймає, оскільки жодним належним документом не підтверджено такий стаж позивача, тому пенсійним органом правомірно розраховано страховий стаж ОСОБА_1 за даними трудової книжки та індивідуальними відомостями про застраховану особу.
Щодо розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно частини 2 статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. 
Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Як визначено  пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку №22-1 за бажанням  пенсіонера ним може подаватися довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року враховується за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Між тим, як свідчать матеріали справи, позивачем ОСОБА_1 не надано до пенсійного органу жодної довідки про заробітну плату до 30.06.2000 року, тому відповідачем правомірно, відповідно до приписів нормативно-правових актів, заробітна плата розрахована за даними персоніфікованого обліку - індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5.
Щодо застосування при поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати за 2016-2017 роки, суд зазначає, що, як свідчить розрахунок заробітку для обчислення пенсії позивачу (а.с.57) управлінням застосовано показник середньої заробітної плати за попередні 2014-2016 роки, оскільки заява позивачем про поновлення пенсії подавалася в 2017 році, що відповідає приписам ч.2 ст.42 Закону №1058, тому доводи апелянта про неправильне застосування відповідачем показника середньої заробітної плати при поновленні пенсії позивача не приймаються судом до уваги.
Позивач зазначає, що відповідачем при поновленні пенсії ОСОБА_1 в порушення ч.2, ч.3 ст.42 Закону №1058 не виконано перерахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії.
Частиною другою статті 42 Закону №1058 визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Відповідно до частини третьої статті 42 Закону №1058 з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму / мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність / мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Останній запис в трудовій книжці ОСОБА_1 (а.с. 92-93) свідчить, що з 23.12.2003 позивача переведено на посаду інженера з охорони праці, кадрів та побуту 1 категорії у ВАТ «Холдингова компанія «Луганськтепловоз». При цьому, запис про звільнення з вказаного підприємства відсутній.
За даними персоніфікованого обліку позивач працював у ВАТ «Луганськтепловоз» и протягом 2004-2008 років
Таким чином, за наданими для поновлення пенсії позивачу документами - трудовою книжкою та індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с.97-98) позивач вважається таким, що продовжує трудову діяльність, тому положення статті 42 Закону №1058-VI на нього не розповсюджується.
Жодного доказу на підтвердження факту звільнення з зазначеного підприємства позивачем не надано.
Не є таким доказом і знаходження позивача на час подання заяви про поновлення пенсії у Ізраїлі.
Тому є безпідставними вимоги позивача  про здійснення перерахунку його пенсії за положеннями ст.42 Закону №1058 в частині індексації пенсії.
Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії від 23.08.2019 року №121630001602. 
Суд зазначає, що саме це рішення стосується прав та інтересів позивача, попри того, що у прохальній частині позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення №18229/0322 від 29.08.2019 року, яке не є рішенням в контексті Закону №1058 та ст.4 КАС України, як правильно зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні. 
Щодо позовних вимог в частині  виплати позивачу компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми з 11.09.2018 року суд зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).
Згідно з нормами ст.ст.1,2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (страхові виплати, пенсії (довічне грошове утримання), соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Згідно з п.2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Таким чином,  Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням.
Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Суд зауважує, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року в справі № 522/5664/17 (провадження № К/9901/2999/17), висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (ч.5 ст.242 КАС України).
Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи апелянта, що пенсійний орган  зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, що обумовлює наявність підстав для задоволення в цій частині позовних вимог та зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію у зв`язку з втратою частини доходів в межах відновлення порушеного права позивача з 11.09.2018 року.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, однією з підстав відмови визначив неподання позивачем заяви про перерахунок пенсії відповідно до вимог ч.1 ст.44 Закону №1058 та Порядку №22-1.
Також судом першої інстанції в рішенні зазначено, що документ №18229/0322 від 29.08.2019 не є рішенням про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії позивачу, у розумінні положень Закону №1058-IV, Порядку №22-1 та пункту 19 статті 4 КАС України, жодним чином не зачіпає прав, свобод або обов`язків позивача, та фактично не має юридичної сили, оскільки є листом - відповіддю на звернення представника позивача щодо надання інформації стосовно добровільного виконання рішення суду, який має суто роз`яснювальний характер щодо питань поставлених у зверненні.
Апелянт зазначає, що він просив суд не про перерахунок пенсії, а просив зобов`язати відповідача здійснити розрахунок його пенсії відповідно до закону. Також позивач визначав, що рішення пенсійного органу про розмір поновленої пенсії позивача  від 23.08.2019 року  є рішенням суб`єкту владних повноважень, та саме його він просив скасувати як незаконне.
Суд погоджується з зазначеним доводом апелянта,  оскільки обґрунтування позовних вимог в позові свідчить саме про незгоду з розрахунком розміру пенсії при її поновленні, навіть при визначенні в прохальній частині позову ОСОБА_1 про зобов`язання пенсійного органу провести саме перерахунок його пенсії та скасування рішення №18229/0322 від 29.08.2019 року, яке не є актом індивідуальної дії - рішенням суб`єкта владних повноважень в контексті вимог Закону №1058 та п.19 ст.4 КАС України.
Суд звертає увагу суду першої інстанції, що частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що  суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України  суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування  всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Отже, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі.
03 жовтня 2019 року в рамках справи № 826/15560/15 Верховний Суд наголосив, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Аналогічна правова позиція висловлена 09 грудня 2019 року Верховним Судом  у справі № 826/22842/15.
Таким чином, процесуальним законодавством саме на суд покладено обов`язок офіційного з`ясування всіх обставин справи, що зобов`язує суд вживати всіх необхідних заходів для його виконання, в тому числі встановлювати фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження, застосовувати правові норми, які регулюють спірні правовідносини, як визначено статтею 244 КАС України.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції,  неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, - помилково встановив, що позивач просив  зобов`язати здійснити перерахунок пенсії, а з відповідною заявою не звертався до управління; не звернув уваги, що позивач не згодний з розпорядженням про призначення пенсії від 23.08.2019 року №121630001602.
Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права в частині  визначення за позивачем права на компенсацію втрати частини грошових доходів,  неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції  з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.
Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Меламеда Вадима Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі  №360/684/20 - задовольнити частково.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі  №360/684/20 - скасувати.
Позов адвоката Меламеда Вадима Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (код ЄДРПОУ 21792459, адреса: вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати грошових доходів - пенсії з 11.09.2018 року, яка проводиться відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
В задоволенні решти позовних вимог адвоката Меламеда Вадима Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 26 травня 2020 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328, п. 3 розділу 6 «Прикінцеві положення» КАС України.
Повне судове рішення складено 26 травня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                   І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                І.В. Геращенко

                                                                                                      Л.В. Ястребова