ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 року          м.Дніпро                                                    Справа №  904/763/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Антоніка С.Г.(доповідач),
суддів Березкіної О.В., Іванова О.Г.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн"
на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 17.04.2020р.
у справі № 904/763/20 (суддя Колісник І.І., повне рішення складено 17.04.2020р.)

за позовом  Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про  стягнення штрафу у сумі 62 010,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" про стягнення штрафу у сумі 62 010,00 грн. 
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2020 позов задоволено в повному обсязі. 
Вказане рішення обгрунтовано доведеністю матеріалами справи порушення відповідачем порядку складення залізничної накладної №47595582 в частині зазначення правильної маси вантажу у вагоні № 63835169.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач  звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,  незаконність, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
- претензій з боку працівників станції Шмаково при прийманні вантажу до перевезення не було. Накладні заповнені відповідно до даних Протоколу зважування вагонів від 03.10.2019, якими підтверджується відсутність ознак навантаження вагону №63835169 понад його вантажопідйомність;
- листом від 25.10.2019 №2088 виробничим підрозділом Знам`янської дирекції було повідомлено про те, що вагон №63835169 прибув на станцію Тимкове 05.10.2019 у складі поїзда №1643. Зважуванням зазначеного вагону на вагонних вагах станції невідповідності маси вантажу, порушень технічних умов навантаження та кріплення вантажів виявлено не було;
- вантаж, що знаходився у вагоні №63835169, перевозився на відкритому рухомому складі протягом певного часу та за певних погодних умов і за період руху вагону з 04.10.2019 по 06.10.2019 відбулися опади у вигляді дощу, що призвело до збільшення маси вантажу, внаслідок чого і виявилося перевантаження цього вагону;
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а  рішення господарського суду без змін.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2020 року ухвалено відкрити   апеляційне провадження у справі      №904/763/20 та ухвалено розгляд апеляційної скарги провести у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмово провадження.
Відповідно до ч. 13  ст. 8 Господарського процесуального кодексу України  розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно   ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
                     Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
              Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                        
          Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 04.10.2019 за залізничною накладною № 47595582 у вагоні №63835169 ТОВ "Рудомайн" відправило зі станції  Шмаково Придніпровської залізниці до станції Дунайварош Дунаи Вашмю 720 МАВ (Угорщина) на адресу ЗАТ «ІСД Дунаферр» вантаж - руда та концентрат залізорудний, крім обпаленого піриту неагломерованого ЕТСНГ - 141139 (а.с. 10-11).
Під час проходження вантажу через станцію Здолбунів Львівської залізниці за підозрою у завантаженні вагона понад його вантажопідйомність було здійснено контрольне зважування вагона на тензометричних вагах, за результатом якого виявлено: брутто - 98100 кг, нетто - 74200 кг. Згідно документа: тара - 23900 кг, вага вантажу - 70000 кг, вантажопідйомність - 70000 кг, що більше проти документа та вантажопідйомності на 4200 кг. Вагон відчеплений на статичну вагу для контрольного переважування.
Результати зважування зафіксовані в акті загальної форми ГУ-23, який підписано представниками перевізника приймальниками поїздів (а.с. 12).
На підставі актів загальної форми № 1261, № 8084 від 06.10.2019 на ст. Здолбунів Львівської залізниці за участю начальника станції , комерційного агента, приймальника поїздів, ВОХР проведено комісійне переважування вагона № 63835169 на 150 т електронних тензометричних вагонних вагах ТВВ-150 (зав. № 29880), повірених в межах строку (клеймо 2018), а також складено та підписано комерційний акт 350002/100 від 06.10.2019.
При зважуванні вагона виявилося, що у перевізному документі (ПД) зазначено: навалом руда та концентрат залізорудний, крім обпаленого піриту неагломерованого ЕТСНГ - 141139, брутто - не зазначено, тара - 23900 кг, нетто - 70000 кг. проти виявленого  брутто - 96400 кг, тара вагона за ПД - 23900 кг, нетто - 72500 кг, що більше документа на 2500 кг. Перевантаження понад вантажопідйомність вагона - 2500 кг. Навантаження у вагоні трьома конусами. Над 1-2 розвантажувальними люками нижче верхнього обв`язувального бруса на 600 мм, над 3-4-5 розвантажувальними люками нижче верхнього обв`язувального бруса на 1400 мм, над 6-7 розвантажувальними люками нижче верхнього обв`язувального бруса на 1800 мм. Зважування вагона проводилось двічі, вага більше документа та перевантаження понад вантажопідйомність вагона на 2500 кг підтвердилось, що загрожує безпеці руху поїздів та є порушенням вимог п. 4.1 розд. 4 глави 1 Додатку 3 до  СМГС.
Результати контрольного зважування занесені до Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагоні форми ГУ-78 (а.с. 14).
Відповідно до розпорядження відповідача від 07.10.2019 на адресу в.о. начальника станції Здолбунів Львівської залізниці та згідно з актом загальної форми ГУ-23 № 499 від 13.10.2019 для усунення перевантаження у вагоні понад вантажопідйомність вагона вантаж масою 4350 кг із вагона № 63835169 було перевантажено до підготовленого вагона № 65717506 та за досильною залізничною накладною № 36244192 від 13.10.2019 відправлено зі станції Здолбунів Львівської залізниці до станції Дунайварош Дунаи Вашмю 720 МАВ (Угорщина) (а.с. 11, 18, 23).
Позивач на підставі ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, у зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній № 47595582, вагон №63835169, нарахував відповідачу штраф у п`ятикратному розмірі перевізної плати за перевезення лишку маси вантажу в сумі 62010,00грн.
Відповідачем штраф сплачено не було, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно  ст. 908 ЦК України,  перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
          За приписами ч. 3  ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.
            Згідно з п. 5  ст. 307 Господарського кодексу України,  умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Статтею 920 ЦК України передбачено, що  у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до пункту 4 статті 1  Статуту залізниць України,   перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.
Враховуючи вимоги  Закону України "Про приєднання України до Протоколу від 3 червня 1999 року, що стосується змін Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) від 9 травня 1980 року"  та те, що Україна приєдналася 05.06.1992 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, при вирішенні спорів, пов`язаних із перевезенням вантажів у міжнародному залізничному сполученні, слід застосовувати приписи Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - Угода).
За змістом §§ 1, 2 статті 2 Угоди, на її умовах здійснюється перевезення вантажів в прямому міжнародному вантажному сполученні між станціями, які відкриті для виконання вантажних операцій відповідно до національного законодавства Сторін цієї Угоди та за накладними, передбаченими цією Угодою, і тільки по мережі доріг - учасників цієї Угоди.
Ця Угода має обов`язкову силу для залізниць, відправників та отримувачів вантажів і діє незалежно від державної належності Сторін договору перевезення.
За відсутності відповідних положень у цій Угоді застосовується національне законодавство тієї Сторони, в якій повноважна особа реалізує свої права (стаття 5 Угоди).
Згідно з § 2 статті 19 Угоди, національним законодавством країни відправлення визначається, ким повинно здійснюватися завантаження вантажу у вагон - перевізником чи відправником.
Отже, у питаннях, у тому числі й щодо визначення маси вантажу, слід керуватися  Статутом залізниць України  та Правилами приймання вантажів до перевезень, затверджених  наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644  та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082.
За § 3 статті 14 Угоди укладення договору перевезення підтверджується накладною єдиного зразка, зміст якої визначений статтею 15 цієї Угоди.
Відповідно до статті 23  Статуту залізниць України,  відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).
За статтею 15 Угоди, в залізничній накладній, серед іншого, зазначається маса вантажу.
Згідно з § 1 статті 16 Угоди, правильність відомостей і заяв у накладній забезпечує відправник. Саме він несе відповідальність за всі наслідки від неправильного, неточного або неповного зазначення відомостей чи заяв, а також від того, що вони внесені у невідповідну графу накладної.
Аналогічний нормативний припис міститься також і в статті 37  Статуту залізниць України, згідно з якою під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.
Приписами § 1 статті 23 Угоди передбачено, що перевізник має право перевіряти дотримання відправником умов перевезення та чи відповідає відправка відомостям, зазначеним відправником у накладній. Перевірка проводиться в порядку, встановленому національним законодавством.
Згідно з абзацом четвертим пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Пунктом 1 § 1 статті 29 Угоди встановлено, що перевізник складає комерційний акт, якщо при перевірці вантажу під час його перевезення або видачі констатує невідповідність маси вантажу відомостям, зазначеним у накладній.
Відповідно до статті 129  Статуту залізниць України, що кореспондується з пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених  наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000. № 644, обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:
а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;
б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;
в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;
г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини, або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.
Порядок складання комерційних актів визначено Правилами складання актів, які затверджено  наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002.
В силу приписів частин першої та другої статті 24  Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.
За змістом пункту 3 § 3 статті 16 та § 2 статті 23 Угоди відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізник виявить неправильність, неточність або неповноту вказаних відправником в накладній даних і при цьому встановлює, що при завантаженні вантажу відправником було допущено перевантаження вагона поза його вантажопідйомність.
Неустойка стягується відповідно до приписів статті 31 «Сплата провізних платежів і неустойок» в п`ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу, що належить перевізнику, який виявив цей надлишок.
Відповідно до § 1 статті 31 Угоди, якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов`язком:
1) відправника, який бере участь у перевезенні вантажу, за винятком перевізника, який видає вантаж, за перевезення, яке їм здійснюється;
2) отримувача - перевізнику, який видає вантаж, за перевезення, яке їм здійснюється.
Згідно з § 5 статті 31 Угоди, провізні платежі та неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якій здійснюється оплата.
  Статтею 118    Статуту залізниць України    встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Згідно ст.122 Статуту залізниць, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

В даному випадку факт неправильного зазначення відповідачем в залізничній накладній №47595582 відомостей про масу вантажу підтверджується комерційним актом №350002/100 від 06.10.2019 року.
          Комерційний акт підписано начальником станції Здолбунов Кіяшко В.Г., комерційним агентом ОСОБА_1 , приймальником поїздів ОСОБА_2 
          Отже комерційний акт, підписаний повноважними особами і є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом невідповідності маси вантажу.
          Враховуючи викладене, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України в сумі 62010,00грн.
          Підстави для скасування рішення господарського суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що претензій з боку працівників станції Шмаково при прийманні вантажу до перевезення не було, накладні заповнені відповідно до даних Протоколу зважування вагонів від 03.10.2019, якими підтверджується відсутність ознак навантаження вагону №63835169 понад його вантажопідйомність колегією суддів до уваги не приймаються.
Так, відповідно до п.28 Правил, вантажі завантажені відправником, приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду без перевірки маси та кількості вантажу.
Вказана норма кореспондується з п.6.3 розділу 1 додатку 1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.
При цьому, працівники залізниці не зобов`язані перевіряти масу вантажу на станції відправлення та не беруть участь у навантажені вагону.
Отже, візуально оглянувши ззовні лише стан видимих місць вантажу працівники залізниці не можуть точно визначити масу цього вантажу.

Також безпідставні твердження скаржника стосовно атмосферних опадів у вигляді дощу, які стали причиною збільшення маси вантажу, з огляду на наступне.
Відповідно до параграфу 1 ст. 15 СМГС в накладній повинні міститися відомості, зокрема, щодо найменування вантажовідправника, найменування вантажу, його код та вид упаковки.
За приписами  параграфу 2 цієї статті в накладній, крім відомостей, перерахованих в параграфі 1, у разі необхідності повинні міститися наступні відомості: заяви відправника, що стосуються вантажу та інші відомості, передбачені Правилами перевезень вантажу.
Частиною 2 стстатті 32 Статуту встановлено, що відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування  і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.
Відповідно до п.4 Правил приймання вантажів до перевезення відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б його збереження на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього середовища згідно з законодавством.
Згідно з ч.3 п. 27 Правил видачі вантажів надлишок вантажу порівняно з вагою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищив норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення ваги нетто, яке становить 0,2%. 
Водночас, тип вантажу, що перевозився у спірному вагоні - руда, знаходиться у переліку вантажів, які дозволено перевозити у вагонах відкритого типу згідно з п. 1 Правил перевезення вантажів і такий вантаж не є гігроскопічним.
Надана відповідачем довідка УкрГМЦ свідчить лише про періодичні дощові опади, але не підтверджує факту збільшення ваги вантажу у спірному вагоні на 2500 кг внаслідок цього.
Вказані обставини було досліджено господарським судом під час вирішення даного спору та про це зазначено в оскаржуваному рішенні.
Що стосується посилань відповідача на лист від 25.10.2019 №2088, яким  виробничим підрозділом Знам`янської дирекції було повідомлено про те, що вагон №63835169 прибув на станцію Тимкове 05.10.2019 у складі поїзда №1643, зважуванням зазначеного вагону на вагонних вагах станції невідповідності маси вантажу, порушень технічних умов навантаження та кріплення вантажів виявлено не було, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, вказане зважування здійснювалося у русі без відчеплення вагонів.
Результат зважування у русі залежить від швидкості руху поїзду та похибка таких ваг становить 2%. 
Як вбачається з пояснень позивача, такий спосіб отримання маси вантажу у поїзді  на динамічних тензометричних вагах здійснюється залізницею в першу чергу для забезпечення безпеки руху.
Разом з тим, на ст. Здолбунів Львівської залізниці було проведено комісійне переважування вагона № 63835169 на 150т електронних тензометричних вагонних вагах ТВВ-150 (зав. № 29880), повірених в межах строку (клеймо 2018), похибка ваги яких, згідно даних технічного паспорту, складає 0кг (а.с.26) і саме за результатами цього комісійного переважування встановлено перенавантаження спірного вагону.
Інші доводи скаржника  не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення слід залишити без змін.

Витрати за подання апеляційної скарги покладаються відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.  123,  129,  269,  270,  275,  276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської  області від 17.04.2020р. у справі № 904/763/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ч.3  ст.287 Господарського процесуального кодексу України  протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                        С.Г. Антонік

Суддя                                                                                            О.В. Березкіна

Суддя                                                                                             О.Г.Іванов