ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Постанова
Іменем України

29 квітня 2020 року м. Херсон
справа № 766/17260/17
провадження № 22-ц/819/542/20
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого – Радченка С.В.,
суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.,
секретар: Кутузова А.В.
учасники справи:
представник позивача –  ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 січня 2020 року, постановлену під головуванням судді Кузьміної О.І., за поданням Старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання мирової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на стадії виконання судового рішення,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції
У грудні 2019 року Старший державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області звернувся до суду із поданням посилаючись на те, що у виконавчій службі перебуває на виконанні виконавче провадження № 60296594 за виконавчим листом № 766/17260/17 від 06.06.2019 року, де стягувачем є ОСОБА_3 , а боржник  ОСОБА_2 та просив на стадії виконання рішення затвердити мирову угоду від 18.12.2019 року, згідно якої ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості в розмірі, визначеному постановою Херсонського апеляційного суду від 08.05.2019 року в справі №766/17260/17 в сумі 3975,00 грн. та судових витрат в сумі 533,28 грн. передає у власність ОСОБА_3 1/3 частини належної їй квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 52,2 кв.м., а житлова 29,0 кв.м.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 січня 2020 року відмовлено в задоволенні подання.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд виходив з того, що мирова угода не відповідає вимогам закону, виходить за межі предмету позову та порушує права боржника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду,  ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і постановити у справі нову ухвалу, якою затвердити мирову угоду. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для затвердження мирової угоди, оскільки сторони в процесі виконання рішення суду про стягнення заборгованості дійшли згоди укласти мирову угоду умови якої не суперечать закону та не порушують права третіх осіб.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Позиція апеляційного суду

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвнції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Як вбачається з матеріалів справи на виконанні Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, перебуває виконавче провадження № 60296594 з примусового виконання виконавчого листа № 766/17260/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 3975,00грн. та судових витрат у сумі 533,28грн.
18.12.2019 року в процесі виконання постанови Херсонського апеляційного суду від 08.05.2019 року, між  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено мирову угоду, згідно з умовами якої  ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості в сумі 3975,00 грн. та судових витрат в сумі 533,28 грн. передає у власність ОСОБА_3 1/3 частини належної їй квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 52,2 кв.м., а житлова 29,0 кв.м.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.
Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених ст.207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення, з підстав, визначених ст.206 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. 
Відповідно до ч.5 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода, за умовами якої боржник передає стягувачу у рахунок погашення боргу нерухоме майно, яке не було предметом судового спору, не відповідає вимогам закону та виходить за межі предмету позову та порушує право боржника, так як сума боргу та вартість 1/3 частини квартири, яка належить боржнику не є співмірними. Крім того, мирова угода не відповідає вимогам закону так як умови мирової угоди залежать від інших обов`язкових факторів, таких як: оформлення нерухомого майна з державною реєстрацією, з`ясування наявності заборони відчуження нерухомого майна, його застави, прав на нього третіх осіб, та інших обставини, які не можуть бути з`ясовані судом під час вирішення питання про визнання мирової угоди, укладеної в межах виконавчого провадження.
На думку апеляційного суду, такий висновок суду є вірним, оскільки затвердження мирової угоди призведе до зміни власника на нерухоме майно.
Будь-яких доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її задоволення і скасування оскарженого судового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 січня 2020 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2020 року.

Головуючий                                                                                                    С.В. Радченко

Судді:                                                                                                                В.О. Бездрабко 

                                                                                                                           Л.А. Приходько