Дата документу 20.03.2020 Справа № 336/32/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/32/20 Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І. 
 
провадження № 22-ц/807/1236/20         Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2020 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.,
Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» у особі представника Загорського Дениса Дмитровича на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія « Мрія » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком,
В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Позивачу було надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Оскільки недоліки, визначені в ухвалі від 09 січня 2020 року, не було усунено, ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року позовну заяву ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» було визнано неподаною та повернуто позивачеві.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» у особі представника Загорського Д.Д. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції передчасно визнано позовну заяву неподаною та повернуто її позивачеві, оскільки позовна заява подана з дотриманням вимог ЦПК України, а тому відсутні будь-які недоліки, у зв`язку із чим у суду були відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху та повернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розгляда-
ється за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовно-
го провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.
Згідно із п. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Апеляційним судом встановлено, що ухвалою судді від 09.01.2020 року позовна заява ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» була залишена без руху у зв`язку із наявністю недоліків. 

Судом першої інстанції було зауважено позивачу про необхідність надати уточнену позовну заяву із зазначенням: відомостей про відповідача, зокрема, дату її народження, місце проживання та РНОКПП; обґрунтованого розрахунку суми заборгованості за надані послуги, відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Судом було зазначено, що відсутність у позовній заяві відомостей про дату народження та адресу проживання відповідача позбавляє суд можливості перевірити відомості щодо зареєстрованого місця проживання відповідача у відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України та визначити підсудність цивільної справи.

22.01.2020 року на виконання вимог ухвали позивач направив до місцевого суду заяву про усунення недоліків разом із уточненою позовною заявою (а.с. 13-15). 

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що в установлений строк зазначені недоліки позовної заяви в повному обсязі усунені не були. Зокрема, позивачем не зазначено дату народження відповідача та місце проживання, не надано обґрунтованого розрахунку суми заборгованості за надані послуги, а також не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).
Проте з таким висновком суду першої інстанції неможливо погодитись, виходячи з таких підстав.
Вимоги щодо належного оформлення позовної заяви викладені в статтях 175-177 ЦПК 
України.
Відповідно до ч. 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, залишаючи позовну заяву без руху, місцевий суд в ухвалі від 09.01.2020 року посилався на положення ст. 175 ЦПК України, якою встановлено перелік вимог щодо форми і змісту позовної заяви. 

Між тим, вказуючи про необхідність позивачу зазначати відомості про дату народження відповідача, судом першої інстанції не було враховано, що вимогами ч. 3 ст. 175 ЦПК України не передбачено зазначення в позовній заяві таких відомостей. 

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції посилався також на те, що заява про усунення недоліків не містить відомостей про місце проживання чи перебування відповіда-
ча.
Однак, зі змісту уточненої позовної заяви вбачається, що в ній наведено обґрунтування неможливості надання інформації щодо адреси місця проживання чи реєстрації відповідача.
Так, у первинній позовній заяві стосовно місця проживання відповідача було зауважено, що позивачу місце реєстрації відповідача невідоме.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача. Оскільки з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що нежиле приміщення № XXV, першого поверху за адресою АДРЕСА_1 належить відповідачеві на праві власності, позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя - за місцезнаходженням майна відповідача.

Окрім того, в уточненій позовній заяві, наданій суду першої інстанції, позивачем було зазначено адресу останнього відомого місця знаходження відповідача: 69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 152, прим. XXV. Дане відповідає приписам ч. 9 ст. 28 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. 
Однак, суд першої інстанції на зазначене належної уваги не звернув та в порушення норм процесуального права вважав, що відсутність відомостей у позивача щодо адреси місця проживання чи місцезнаходження відповідача є недоліком, а також вважав, що зазначення адреси місцезнаходження майна відповідача не є усуненням визначеного ним недоліку.
Серед іншого, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано обґрунтований розрахунок суми заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що як у первинній позовній заяві, у додатках до неї, так і в уточненій позовній заяві були надані розрахунки суми боргу з детальними поясненнями, яким чином вони були визначені. Так, позивачем було пояснено, яким чином було розраховано розмір плати за один місяць та загальний розмір суми боргу. Також наведено розрахунки 3% річних та інфляційних втрат. Крім того, додано копію договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою позивачем не зазначалися, оскільки були відсутні. Копії усіх наявних доказів було подано разом із позовом.
Відтак, колегія вважає, що уточнена позовна заява, надана на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, не містила тих недоліків, які стали підставою для її повернення позивачу. 
Згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд, в свою чергу, покладено обов`язок повного та всебічного розгляду спорів, які виникли, що можливо лише під час розгляду справи по суті. 

Також згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі, роз`яснює учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим си іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, а також причини їх неподання.
Питання про належність і допустимість доказів, їх оцінку, суд має вирішувати у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України, а не на стадії відкриття провадження у справі. Позивач додав до заяви докази, які вважав за потрібне надати суду, якщо ж вони не підтверджують позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях цивільного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.
Отже, суд не міг надавати оцінку розрахунку на стадії відкриття провадження у справі, оскільки це є прерогативою судового розгляду. 

Таким чином, вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, суд не взяв до уваги зазначені обставини та помилково вважав, що недоліки не були усунені позивачем. При цьому, визнав недоліками такі відомості, які позивач або надав, або не зобов`язаний був надавати взагалі, та, зокрема, на цій стадії.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що, визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції передчасно прийшов до висновків, що ухвала суду першої інстанції про усунення недоліків не виконана.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що передчасне повернення заяви порушує право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія наголошує на тому, що надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» у особі представника Загорського Дениса Дмитровича задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року у цій справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова прийнята, складена та підписана 20 березня 2020 року.

Головуючий:    Маловічко С.В.

Судді:                                 Гончар М.С.

                                                                               Подліянова Г.С.