ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 0440/6210/18	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Мельника В.В., Суховарова А.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання: Новошицькій О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року (суддя Царікова О.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 20.12.2019 року) в адміністративній справі №0440/6210/18 за позовом   ОСОБА_1  до  Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання порушити дисциплінарну справу відносно адвоката,-

в с т а н о в и в:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області (далі по тексту - відповідач, КДКА області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної палати КДКА Дніпропетровської області від 22.12.2017 року №128/ДПВ-17; зобов`язати відповідача порушити дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_2 та розглянути її у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 06.08.2019 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Верховний Суд вказав, що, перевіряючи законність прийнятого дисциплінарною комісією КДКА Дніпропетровської області рішення від 22.12.2017 року №128/ДПВ-17, суди не врахували, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративними позовом, оскільки оспорюване рішення було прийняте у грудні 2017 року, а позов подано у серпні 2018 року, при цьому позивачем не подавалось клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року, яка набрала законної сили, поновлено ОСОБА_1 за його клопотанням строк звернення до суду з адміністративним позовом до КДКА Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 . Ухвала набрала законної сили.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.  Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що ним 15.05.2010 року було укладено угоду про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_2 про здійснення нею захисту прав і законних інтересів його рідного брата ОСОБА_3 , надання необхідної юридичної допомоги при провадженні досудового та судового слідства у кримінальній справі щодо нього. Апелянт зазначав, що адвокатом ОСОБА_2 не виконувалися умови угоди, в частині незабезпечення представництва в судових провадженнях судів першої та апеляційної інстанцій, що здійснювались на етапі досудового розслідування під час оскарження підозрюваним ОСОБА_3 постанови слідчого про порушення кримінальної справи; невиконання доручень клієнта щодо оскарження протиправних дій слідчого та відмови направити до суду скаргу в порядку ст.234 КПК України (редакції 1960 року); незабезпечення поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого ОСОБА_3 , зокрема права на доступ до правосуддя, що виразилося у ненаданні адвокатом клопотань щодо прийняття процесуальних рішень по заявам підзахисного про кримінальні правопорушення з боку суб`єктів його незаконного кримінального переслідування; невжиття заходів у встановленому законом порядку щодо поновлення порушеного права підзахисного ОСОБА_3 на захист; невжиття заходів щодо ознайомлення сторони захисту з матеріалами судового слідства та протоколом судового засідання; невжиття заходів у встановленому законом порядку щодо поновлення порушеного права підзахисного на апеляційне оскарження вироку; ненадання підзахисному інформації, про те, що вирок не вступив в законну силу та про причини такого становища; ненадання підзахисному інформації про втрату матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції; неподання до суду першої інстанції заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження; незабезпечення представництва адвоката в суді першої інстанції в провадженні по відновленню втрачених матеріалів кримінальної справи; невжиття адвокатом заходів щодо забезпечення судом першої інстанції наслідків подачі апеляційних скарг в порядку, передбаченому ст. 351-354 КПК України (в редакції 1960 року),  незаконного припинення виконання обов`язків адвоката, передбачених ст.21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та угодою від 15.05.2010 року, що виразилося у невиконанні адвокатом жодної процесуальної дії в період з 03.08.2013 року по теперішній час, в той час, як чисельні провадження по кримінальній справі здійснювались судом першої інстанції та в яких ОСОБА_2 не забезпечила представництво інтересів підзахисного. Апелянт вважав, що КДКА в області не дотрималася процедури перевірки дисциплінарної скарги, передбаченої ст.38 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на етапі перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, не отримано від адвоката пояснення по суті порушених в дисциплінарній скарзі питань, не досліджено копії процесуальних документів, які додані до дисциплінарної скарги у якості доказів наявності ознак дисциплінарного проступку в поведінці адвоката.
З огляду на наявність клопотань від сторін по справі про проведення судового засідання за їх відсутності, апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що КДКА області були дотримані вимоги закону при прийнятті рішення про порушення дисциплінарного провадження стосовно адвоката ОСОБА_2 , останньою були надані пояснення, КДКА зібрані докази стосовно порушених у скарзі питань.   Суд першої інстанції зазначив, що за весь період досудового та судового слідства від самого підзахисного ОСОБА_3 жодних претензій та незадоволення роботою його захисника адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної палати КДКА області не надходило, зазначив, що, будучи громадським захисником ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 не був позбавлений самостійно слідкувати за рухом справи. Суд першої інстанції вважав, що правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин та фактів прийняти рішення про відмову у порушенні дисциплінарного провадження або навпаки, про порушення дисциплінарного провадження, за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням.
Матеріалами справи встановлено, що 12.12.2017 року ОСОБА_1 подав скаргу до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області про наявність в діях адвоката ОСОБА_2 ознак дисциплінарного проступку, в якій вказував, що в травні 2010 року ним було укладено з адвокатом ОСОБА_2 угоду про надання правової допомоги рідному брату ОСОБА_3 , який на той час обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. 18.07.2013 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено чотири роки обмеження волі із звільненням від такого покарання згідно з ч.5 ст.74 КК України за строком давності. ОСОБА_3 зазначав, що ним було подано до органу досудового розслідування та суду ряд заяв про кримінальні правопорушення, скоєні стосовно нього суб`єктами його незаконного переслідування, за наслідками розгляду яких не прийнято жодного процесуального рішення, однак, дії, процесуальні документи не були оскаржені адвокатом ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та на виконання угоди про надання правової допомоги, вважав, що  адвокат ОСОБА_2 спрямувала свою адвокатську діяльність не на захист прав та законних інтересів підзахисного, а на укриття злочинів проти правосуддя та інших скоєних суб`єктами незаконного кримінального переслідування ОСОБА_3 та просив вирішити питання про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 та застосування відносно неї дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права заняття адвокатською діяльністю.
Встановлено, що під час перевірки адвокат ОСОБА_2 надала пояснення стосовно викладених у скарзі ОСОБА_1 питань, в яких зазначила про те, що 15.05.2010 року вона уклала угоду про надання правової допомоги з ОСОБА_1. щодо захисту прав та законних інтересів його рідного брата ОСОБА_3 при провадженні досудового та судового слідства у кримінальній справі №62101826, порушеній щодо ОСОБА_3 07.05.2010 року слідчим Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області Андрієвським Т.І. за ч.2 ст.186 КК України. 07.05.2010 року ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст.115 КПК України (в редакції 1960 року) та знаходився в ізоляторі тимчасового тримання. 08.05.2010 року дії ОСОБА_3 було перекваліфіковано з ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України. Адвокат ОСОБА_2 у поясненнях повідомила, що надавала кваліфіковану необхідну юридичну допомогу при провадженні досудового та судового слідства у кримінальній справі. Вироком Бабушкіського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2013 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено чотири роки обмеження волі із звільненням від такого покарання згідно з ч.5 ст.74 КК України за строком давності. Нею своєчасно було подано апеляцію, в якій вона просила провадження у кримінальній справі закрити у зв`язку з відсутністю події злочину.
За результатами перевірки скарги ОСОБА_1 була складена довідка. 22.12.2017 року дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області винесено рішення №128/ДПВ-17, яким відмовлено в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 . Рішення було обґрунтовано тим, що дії адвоката ОСОБА_2 не містять ознак  дисциплінарного проступку. Дисциплінарною палатою було досліджено дії адвоката ОСОБА_2 на протязі надання нею правової допомоги під час досудового та судового слідства по кримінальній справі та надана оцінка професійності надання адвокатських послуг, дисциплінарна палата встановила, що угода про надання правової допомоги від 15.05.2010 року була укладена лише на період досудового та судового слідства, докази наявності договірних відносин з адвокатом на період роботи в суді апеляційної інстанції відсутні, за період досудового та судового слідства від самого підзахисного ОСОБА_3 скарги на дії адвоката ОСОБА_2 не надходили. КДКА Дніпропетровської області вважала, що доводи ОСОБА_1 ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи, і невірному тлумаченні норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що ОСОБА_1 19.03.2018 року оскаржив рішення КДКА Дніпропетровської області від 22.12.2017 року до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Рішенням Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури від 26.06.2018 року №VІ-007/2018, скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення - без змін.
Матеріалами справи встановлено, що 15.05.2010 року ОСОБА_1 уклав угоду про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_2, згідно якої адвокат ОСОБА_2 у встановленому порядку мала здійснювати захист прав і законних інтересів його рідного брата ОСОБА_3 та надавати йому необхідну юридичну допомогу при провадженні досудового та судового слідства у кримінальній справі.
Як вбачається з тексту скарги, поданої ОСОБА_1 до КДКА Дніпропетровської області 12.12.2017 року, останній не був згоден з діями адвоката ОСОБА_2, вважав, що з подачею 02.08.2013 року апеляційної скарги на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2013 року у кримінальній справі №1-499/11 стосовно його брата ОСОБА_3 , який був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.296 КК України та засуджений до чотирьох років обмеження волі із звільненням від покарання згідно з ч.5 ст.74 КК України за строком давності, адвокат ОСОБА_2 в порушення укладеної угоди, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики фактично відмовилась від надання правової допомоги, припинила інформувати клієнта про рух кримінальної справи, не повідомила сторону угоди про дострокове припинення угоди, допустила бездіяльність, чим, на думку ОСОБА_1 , порушила принципи компетентності та добросовісності. На думку ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 на стадії досудового розслідування кримінальної справи допускала незабезпечення представництва, всупереч волі клієнта та ігноруючи його законні доручення нею не були оскаржені чисельні протиправні дії слідчого, не забезпечила захист прав, законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», чим порушила основні принципи адвокатської етики. ОСОБА_1 вважав, що адвокатом ОСОБА_2 порушено: присягу адвоката України, правила адвокатської етики, адвокат ОСОБА_2 не виконувала або неналежно виконувала свої професійні обов`язки, порушувала інші обов`язкм адвоката, передбачені законом  (пункти 2, 3, 5, 7 ч.2 ст.34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
З матеріалів справи вбачається, що адвокатом ОСОБА_2 02.08.2013 року було подано апеляцію на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2013 року  стосовно ОСОБА_3 , в якій вона просила провадження по кримінальній справі закрити у зв`язку з відсутністю події злочину, дана апеляція подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, та надійшла 02.08.2013 року. Матеріали кримінальної справи були втрачені та відновлювались у встановленому законом порядку. 
Згідно статей 1, 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Захистом є вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. При здійсненні своїх професійних обов`язків адвокат зобов`язаний неухильно додержувати вимог чинного законодавства, використовувати всі передбачені законом засоби захисту прав і законних інтересів громадян та юридичних осіб і не має права використовувати свої повноваження на шкоду особі, в інтересах якої прийняв  доручення, та відмовитись від прийнятого на себе захисту підозрюваного, обвинуваченого, підсудного.
Статтею 11 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено складання адвокатом  присяги, в якій він зобов`язується дотримуватися принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, правил адвокатської етики, чесно і сумлінно забезпечувати право на захист та надавати правову допомогу відповідно до Конституції України і законів України, з високою відповідальністю виконувати покладені на нього обов`язки, бути вірним присязі.
Відповідно ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги. Адвокату забороняється: використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта; займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта; відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом.
Відповідно до частин 1, 3 ст.33, пунктів 2, 3, 5, 7 ч.2, ч.3 ст.34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури. Дисциплінарним проступком адвоката є порушення присяги адвоката України; порушення правил адвокатської етики; невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом. Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку. 
Статтями 38 - 42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатуру діяльність» встановлено порядок перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, порушення, розгляд дисциплінарної справи. Прийняття та оскарження рішення по дисциплінарній справі. Зокрема, встановлено, що член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань. Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом. За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи. Заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. За результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. Адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії. Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури протягом десяти днів з дня отримання заяви (скарги) витребовує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд скарги на рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи.
Рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 року №120 затверджено Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, згідно якого дисциплінарним проступком адвоката є: порушення вимог несумісності; порушення присяги адвоката України; порушення правил адвокатської етики; розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом. Визнання інших діянь дисциплінарним проступком адвоката та притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за їх вчинення не допускається. Не може бути підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку. Адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь. 
Відповідно до ч.2 ст.11, статей 14, 18, 26, 33 Правил адвокатської етики адвокат зобов`язаний надавати правову допомогу клієнтам, здійснювати їх захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність в урахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення. Адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги. Якщо за наявності фактичних і правових підстав для виконання доручення, свідомо для адвоката існує поширена несприятлива (з точки зору гіпотетичного результату, бажаного для клієнта) практика застосування відповідних норм права, адвокат зобов`язаний повідомити про це клієнта.  Адвокат повинен повідомити клієнта про можливий результат виконання доручення на підставі закону та практики його застосування. Адвокат повинен з розумною регулярністю інформувати клієнта про хід виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи. Інформація має подаватися клієнту в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно суті свого доручення та його виконання. Одностороннє розірвання адвокатом договору про надання правової допомоги можливе, зокрема, коли належне виконання доручення стає неможливим через дії клієнта, що вчиняються ним всупереч порадам адвоката.
Аналізуючи вище приведені положення Правил адвокатської етики та обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що КДКА Дніпропетровської області обґрунтовано прийшла до висновку про те, що адвокатом ОСОБА_2 не було допущено порушень Правил адвокатської етики при наданні правової допомоги ОСОБА_3 при провадженні досудового та судового слідства по кримінальній справі, у зв`язку з чим підстави для притягнення адвоката ОСОБА_2 відсутні. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями ОСОБА_1 про те, що КДКА Дніпропетровської області поверхово та необ`єктивно розглянула його скаргу. КДКА Дніпропетровської області було витребувано та отримано від адвоката ОСОБА_2 пояснення, дано оцінку наданню правової допомоги шляхом вивченням процесуальних документів по кримінальній справі, складено відповідну довідку та враховуючи, що адвокатом ОСОБА_2 не було порушено Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правила адвокатської етики КДКА Дніпропетровської області правомірно відмовила у порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2 .
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати здійснені позивачем повертаються йому тільки у тому разі коли його позовні вимоги задоволено. Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року  в адміністративній справі №0440/6210/18 - залишити без змін. 
                    Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров