ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5136/20 Справа № 175/4747/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року         колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
                       головуючого - судді Демченко Е.Л.
                       суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.
                       при секретарі — Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, т.в.о. голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України ОСОБА_2 про відшкодування моральних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права на отримання інформації по суті звернення, права на виконання суспільної діяльності, екологічного права, права на захист ділової репутації, гарантії права на захист авторських та інших прав по заявкам на винаходи і корисні моделі, -

в с т а н о в и л а:

       У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, т.в.о. голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України ОСОБА_2 про відшкодування моральних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права на отримання інформації по суті звернення, права на виконання суспільної діяльності, екологічного права, права на захист ділової репутації, гарантії права на захист авторських та інших прав по заявкам на винаходи і корисні моделі, мотивуючи його тим, що він є автором технології Благута “Екотерм” (авторське свідоцтво №397005, патент № НОМЕР_1 ), економічна цінність якої перевищує вартість усіх існуючих видів палива, які вже згоріли в енергетичних агрегатах та завдають шкоди навколишньому середовищу, а видобування та використання відновлювального вторинного палива та окислювача “Теплоагенти Благути” здійснюється безпосередньо в енергетичній установці.        
       Вказував, що з 2006 року Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України не вчиняє дії з впровадження у виробництво його технології, а продовжує використання продуктів згорання, які призводять до вирубки лісів, лісонасаджень, отруєнь людей, рослин, тварин, в той час коли впровадження у виробництво його винаходу буде забезпечувати досягнення ряду цілей, таких як запобігання забрудненню середовища, автономне, безпечна та екологічне виробництво енергії землі, запобігання загибелі людей від чадного газу при використанні вугілля та дров, запобігання техногенним катастрофам, зниження ризиків аварій енергетичних підприємств, запобігання корупції в енергетичній галузі та інших. 
       Зазначав, що через протиправні дії Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України він щоденно, впродовж 13 років, відчуває несправедливість з боку державного органу влади, його мучать постійні головні болі, підвищується артеріальний тиск, він знаходиться у постійному стресі, так як його життю та здоров`ю загрожує небезпека від голоду та холоду. 
       Посилаюсь на те, що державний орган невчиняє дій, направлених на охорону природи шляхом реалізації технології Благути «Екотерм» та порушує його права, встановлені зокрема ст.50 Конституції України та законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», просив суд ухвалити рішення, яким відшкодувати моральні збитки за рахунок держави за порушене право, а саме: за невиконання Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України повноважень щодо забезпечення ресурсозбереження та охорони природи шляхом реалізації технології Благути «Екотерм» та порушення його, ОСОБА_1 , прав, встановлених зокрема ст.50 Конституції України та законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» у розмірі сто тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 1750 тисяч грн. за кожний рік або в загальній сумі 1300 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 22750 тисяч грн.; та за невиконання т.в.о. голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України ОСОБА_2 повноважень щодо забезпечення ресурсозбереження та охорони природи шляхом реалізації технології Благути «Екотерм» та порушення його, ОСОБА_1 , прав, встановлених зокрема ст.50 Конституції України та законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» у розмірі сто тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 1750 тисяч грн. за кожний рік або в загальній сумі 1300 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 22750 тисяч грн.
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
       В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що виробництво енергетичних агрегатів Благути із воднево-газовим замкненим циклом роботи має подвійне призначення, а саме використання для забезпечення енергетичної незалежності України та забезпечення екологічних прав громадян. Відмова Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України  впроваджувати його технологію у виробництво завдає йому моральні страждання протягом багатьох років. Дії Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України порушують його право на безпечне життя, здоров`я та довкілля. 
       14 травня 2020 року Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України надало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наполягали на тому, що правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Вони, в силу своїх повноважень, позбавлені можливості запроваджувати у державі технологію “Екотерм”.
       18 травня 2020 року позивач надав відповідь на відзив на його апеляційну скаргу, в якому зазначив про альтернативні джерела енергії та те, що технологія Благути “Екотерм” це фактично перетворення шкоди на користь. Наполягав на тому, що йому завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню за рахунок держави. 
       Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній, і додатково поданими, доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що в основу свого позову та позовних вимог ОСОБА_1 поклав обґрунтування, що Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України безпідставно відмовляється запроваджувати у виробництво технологію Благути «Екотерм», економічна цінність якої, як він вважає, перевищує вартість існуючих видів палива, які вже згоріли в енергетичних агрегатах та ще можливо спалити на Землі, плюс запобігання забруднення навколишнього природного середовища від викидів шкідливих речовин і парникових газів при виробництві енергії та видобуванні, переробці, зберіганні транспортуванні та розподіленні традиційних видів палива, а також запобігання можливості загибелі людей в процесі видобування, переробки, зберігання, транспортування, розподілення, виробництва енергії та аварії транспортних засобів, так як видобування та використання відновлювального вторинного палива та окислювача - «Теплоагенти Благути©» здійснюється безпосередньо в енергетичній установці.
       На думку позивача, своїми діями відповідачі порушили його права, встановлені ст.8 Закону України «Про енергозбереження», ст.9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.10 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.11 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», внаслідок чого бездіяльність відповідачів призвела до того, що його, ОСОБА_1 , життю та здоров`ю загрожує небезпека від голоду та холоду, так як місячну норму газу, без надання на 77 році життя пенсіонеру матеріальної допомоги з боку держави для утеплення будинку, заміни вікон, дверей, перепроектування та переобладнання опалювальної системи будинку, заміни котла та для запровадження технології Благути «Екотерм», скорочено від 599,7 куб.м, згідно повідомлення від 07 листопада 2017 року, до 291,24 куб.м, згідно повідомлення від 12 грудня 2018 року розмір субсидії для оплати за газ скорочено від 4069,62 грн. до 2170,51 грн., обов`язкова плата від 103,23 грн. збільшена до 319,27 грн., ціна на газ збільшена на 23 відсотки, а розмір пенсії на 6,30 грн., що складає 0,27 відсотків, при цьому в результаті травми та похилого віку у позивача відсутня можливість заробляти собі на життя.
       Окрім цього позивач стверджує, що відповідачі не вчиняють дії, спрямовані на розвиток економіки України шляхом запровадження у виробництво технології Благути «Екотерм», а саме: невиконується постанова Кабінету Міністрів України від 07 вересня 2011 року №942 «Про затвердження переліку пріоритетних тематичних напрямів наукових досліджень і науково-технічних розробок на період до 2015 року, п.18,78 «Переліку видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів» затверджених Постанова Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року №1147 «Про затвердження переліку видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів», Закону України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2020 року», Закон України «Про охорону атмосферного повітря», Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища», бюджетної програми «Здійснення заходів щодо реалізації пріоритетів розвитку сфери охорони навколишнього природного середовища» КПКВ 2401500 на 2019 рік, постанова Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №366 «Про внесення змін до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення заходів щодо реалізації пріоритетів розвитку сфери охорони навколишнього природного середовища». А протиправні дії відповідачів впродовж 2007-2019 років нанесли йому, ОСОБА_1 , матеріальну та моральну шкоду, яка згідно ст.56 Конституції України відшкодовується за рахунок держави.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку, що в обґрунтування позовних вимог позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому матеріальної шкоди та моральної шкоди та їх обґрунтованого розміру, та недовів протиправності поведінки органів державної влади та причинного зв`язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою, а його доводи про заподіяння йому шкоди є його припущеннями та оціночними судженнями. 
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.
       Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива.
       Держенергоефективності у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства та цим Положенням.
       Основними завданнями Держенергоефективності є: реалізація державної політики у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива;забезпечення збільшення частки відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива в енергетичному балансі України; надання адміністративних послуг у відповідній сфері; внесення на розгляд Міністра енергетики та захисту довкілля пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначеній сфері.
       Частинами 1,2 ст.418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.
       Статтею 420 ЦК України визначений перелік об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, до об`єктів права інтелектуальної власності належать винаходи, корисні моделі, промислові зразки.
       Статтею 462 ЦК України встановлено, що набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка. Умови та порядок видачі патенту встановлюються законом.
       Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що він є автором технології Благута “Екотерм”, яку відмовляється використовувати у своєї діяльності відповідач, чим завдає йому моральну шкоду.
       В той час коли в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази того, що дана технологія взагалі існує та докази того що він є її автором. 
       Доказів того, що з метою впровадження даної технології він звертався до відповідача та докази того, що впровадження у використання його технології є прерогативою Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України також відсутні. 
       Також в своєму позові ОСОБА_1 наполягає на порушенні його прав, гарантованих Законом України “Про охорону навколишнього природного середовища”, що також в рамках даної справи є недоведеним.                
       Згідно з частиною першою статті 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на недоторканність особистого сімейного життя. 
       Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» кожний громадянин має право на безпечне для його життя і здоров`я навколишнє природне середовище. 
       Право на безпечне життя та здорове довкілля є фундаментальним правом людини і громадянина. 
       Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
       Згідно п.5 постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
       Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23,1167 ЦК України.
       Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
       Особа, право якої було порушене, має право на відшкодування витрат, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. 
       Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
       Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.
       Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
       Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», №68490/01, §62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).
       Європейський суд з прав людини у справі «Тома проти ОСОБА_3 » (2001 рік), використав принцип, по якому сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.
       При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
       Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
       Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що позивач не надав доказів протиправності поведінки відповідаіва, а також доказів прямого причинного зв`язку між такою протиправною поведінкою, та моральними стражданнями, за спричинення яких позивач вимагав відшкодування.
       Доводи апеляційної скарги стосовно того, що технологія Благути “Екотерм” може використовуватись на існуючих модернізованих котлах та двигунах внутрішнього згоряння з частковим користуванням води або пари як альтернативної сировини — “ ІНФОРМАЦІЯ_1 Благути” для додаткового виробництва енергії та зниження витрат традиційних видів палива без втручання в основні елементи конструкції агрегатів, не спростовують фактів встановлених судом першої інстанції.
       Посилання апеляційної скарги стосовно того, що впровадження у виробництво технології Благути “Екотрем” підтримано Державним підприємством “Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енерегозбереженні” не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції. 
       Колегія суддів звертає увагу на те, що значна кількість доводів апеляційної скарги зводиться до пояснень суті технології Благути “Екотрем”. 
       Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.        
       З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
       Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення. 

       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

               Судді:                                                 Куценко Т.Р.

                                                                        Макаров М.О.