Ухвала
 
07 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 263/1578/19
провадження № 61-7564ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Коваленко Ксенія Олександрівна, на рішення Жовтневого районного суду            м. Маріуполя Донецької області від 21 січня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії банку з нарахування йому суми боргу, визнати недійсною угоду від 28 травня 2014 року № SAMDNWFC00005357105, стягнути з відповідача на його користь безпідставно стягнуті кошти в розмірі 62 690,96 грн.
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що він у 2014 році оформив в Акціонерному товаристві Комерційному банку «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») картку «Універсальна Голд» на картці/рахунку НОМЕР_1 було встановлено кредитний ліміт 40 500 грн, яким він періодично користувався. За період з 31 грудня 2016 року до 31 грудня 2017 року, згідно з виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 надходження становили 103 190,96 грн. Таким чином кредитний ліміт у розмірі 40 500 грн ним було повністю погашено і додатково безпідставно стягнуто банком 62 690,96 грн. Однак відповідач по теперішній час продовжує нараховувати відсотки, пеню за використання кредиту. Він не пам`ятає щоб підписував кредитний договір з відповідачем, який містив би положення про відсотки, пеню, строки погашення тощо. Він звертався до банку за інформацією про умови кредитування. Проте відповідач відмовив у наданні кредитного договору, оскільки це банківська таємниця, а отримання інформації щодо нарахованих відсотків, пені можливе самостійно в «Приват24». Як йому роз`яснив представник відповідача, при отриманні картки «Універсальна Голд», клієнт погоджується з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам». Банк жодним чином не підтвердив факт існування у нього боргу перед банком. Вважає, що не має боргових зобов`язань перед банком, а сума кредитного ліміту в розмірі 40 500 грн повернута в повному обсязі, а тому відповідач безпідставно щомісячно нараховує суму боргу, що вбачається з банківських виписок. Для виникнення будь-яких правовідносин між сторонами має бути підписаний правочин. Він не укладав в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» цивільно-правових договорів і не розуміє з яких підстав має сплачувати відповідачу щомісячно значні кошти. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.
 
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області рішенням від 21 січня          2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду                         від 23 березня 2020 року, в задоволенні позову відмовив.
 
30 квітня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Коваленко К. О., подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду            м. Маріуполя Донецької області від 21 січня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 березня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;                   б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предмет спору, підстави позову, встановлені судом правовідносини та застосовані до них правові норми свідчать про те, що ця справа відноситься до справ про захист прав споживачів.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) -  2 102 грн.
 
Предметом позову у цій справі є визнання дії банку неправомірними, визнання недійсною угоди від 28 травня 2014 року № SAMDNWFC00005357105, стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 62 690,96 грн, що станом на 01 січня                    2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн). 
 
Отже ця справа є малозначною в силу вимог пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.   
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Зазначення у постанові Донецького апеляційного суду від 23 березня 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають. 
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області            від 21 січня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 березня 2020 року.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Коваленко Ксенія Олександрівна, на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 січня  2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
            
                                                                                                                      Є. В. Коротенко