Ухвала
 
27 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 496/588/16-к
провадження № 51-1144км20  
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                         ОСОБА_1 ,
суддів                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового засідання        ОСОБА_4 ,
 
прокурора                                             ОСОБА_5 ,
 
захисника                                              ОСОБА_6 , 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора  ОСОБА_7 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 листопада               2019 року щодо
ОСОБА_8 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого,
виправданого за ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі – КК),
встановив:
 
За вироком Біляївського районного суду Одеської області від 03 січня 2018 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК, та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. 
 
Досудовим слідством  ОСОБА_8 обвинувачено в тому, що він, перебуваючи на посаді заступника начальника Дністровського територіального відділу відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, будучи службовою особою, що займає відповідальне становище, отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_9 , у розмірі 7000 грн за здійснення останнім безперешкодного промислового вилову риби з порушенням правил рибальства, пов`язаних зі збільшенням риболовної матеріальної бази (сітки, вентиля та інше) на території Дністровського лиману. 
 
Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України як одержання службовою особою для себе неправомірної вигоди за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням.
 
Одеський апеляційний суд ухвалою від 26 листопада 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок  місцевого  суду щодо ОСОБА_8         – без зміни.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, прокурор звернувся з касаційною скаргою, де зазначає, що ухвалу постановлено з істотним порушенням кримінального процесуального закону, просить її скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.    
 
У судовому засіданні судом на обговорення поставлено питання про закриття касаційного провадження у зв`язку зі смертю ОСОБА_8 .  
 
Прокурор ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні висловили позицію про закриття касаційного провадження у зв`язку зі смертю ОСОБА_8 .  
 
Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, захисника та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційне провадження  підлягає закриттю на таких підставах. 
 
Згідно з матеріалами кримінального провадження виправданий ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 від 19 жовтня 2018 року.
 
Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 
від 2 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
 
Висновок щодо здійснення касаційного провадження у зв`язку зі смертю засудженого сформульовано в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №  761/33482/16-к (провадження               № 51-4744кмо18). В цій ухвалі зазначено, що у випадку смерті засудженого відкрите за його скаргою касаційне провадження підлягає закриттю, крім випадків, якщо воно, з урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених ст. 433 кримінального процесуального кодексу України, є необхідним для реабілітації померлого. 
 
Смерть засудженого у більшості випадків робить касаційне провадження безпредметним, оскільки застосування до особи, яка померла, кримінально-правових наслідків діяння є неможливим.
 
У цьому кримінальному провадженні касаційну скаргу подано лише прокурором, який просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу апеляційного суду щодо виправданого ОСОБА_8 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_8 помер і в цьому кримінальному провадженні відсутні підстави для продовження касаційного розгляду з метою реабілітації засудженого чи захисту прав, свобод та інтересів інших осіб, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження. 
 
Керуючись статтями 369, 376, 434, 436, 441Кримінального процесуального кодексу України,  Верховний Суд 
постановив:
 
Касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу  Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 закрити. 
 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                                           ОСОБА_3