ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
і м е н е м У к р а ї н и 

19 травня 2020 року м.Херсон
справа №668/14439/15-ц
провадження № 22-ц/819/206/20 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач)	Склярської І.В., 	
суддів:	Пузанової Л.В.,	
  	Чорної Т.Г.,	
секретар	Павловська Ю.О.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 28 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення недоліків товару, стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди, 
встановив:
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи –підприємця ОСОБА_2 про усунення недоліків товару (заміну шарикопідшипника велотренажера), стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди. 
На обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 10 лютого 2015 року ним було придбано у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_1 -5В вартістю 3600 грн. Господарську діяльність здійснює фізична особи –підприємець ОСОБА_2 .
Велотренажер позивачем придбано з вітрини. Перед його використанням ним було вивчено керівництво з експлуатації. Після установки велотренажера у його квартирі при першому його використанні він почув стук в середні механізму обертання. 11 лютого 2015 року він звернувся до ПП ОСОБА_2 з заявою про виявлені недоліки товару. 14 лютого 2015 року до нього прибув представник фірми «Інтер Атлетика» ОСОБА_3 , який при розборки велотренажеру, встановив, що лівий шарикопідшипник механізму обертання падалей був розсипаний. ОСОБА_3 зібрав велотренажер, встановивши виявлений несправний шарикопідшипник та повідомив йому, що підшипник підлягає заміні, при цьому склав акт у двох екземплярах. 14 лютого 2015 року він вручив ОСОБА_4 акт. На його екземплярі ОСОБА_4 поставила печатку та повідомила йому, що ОСОБА_3 буде шукати новий підшипник. До теперішнього часу заміна шарикопідшипника не здійснена. 
Вважає, що відповідач з урахуванням положень ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» повинен сплатити йому неустойку в розмірі 9576 грн ( 3600 грн х 1 % = 36 грн х 266 днів). 
Позивач зазначає, що велотренажер було придбано для нього та його дружини для підтримання здорового способу життя, проте який неможливо використовувати, через недолік. Через душевні страждання йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн. 
У зв`язку з наведеним, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог в частині неустойки, позивач просив суд стягнути з ПП ОСОБА_2 на свою користь неустойку в розмірі 12204,00 грн ( 36 грн х 339 днів), в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. 
Ухвалою суду від 18 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання вчинити певні дії, а саме усунути недоліки ( замінити шарикопідшипники) велотренажера залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України / а.с.92/. З матеріалів справи вбачається, що позивач самостійно замовив у сервісному центрі запчастину та замінив її. 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди відмовлено. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на не відповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, застосування норм матеріального права, які не підлягають застосуванню та незастосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню, просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що неправильним є висновок суду про те, що ФОП ОСОБА_2 , відповідно до листа від 28.12.2015 р., неодноразово пропонувала йому замінити велотренажер на аналогічний товар належної якості або повернути сплачені кошти, тим самим відповідач виконала вимоги, передбачені ст.678 ЦК України, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення неустойки. Так, 10.02.2015 року він придбав у відповідача велотренажер, 14.02.2015 року між ним та відповідачем складено акт про те, що велотренажер має несправний шарикопідшипник, який підлягає заміні. При зверненні з позовом до суду, ним була обрана форма захисту його порушеного права шляхом заміни несправного шарикопідшипника. Виплата неустойки передбачена ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів». Зауважує, що судом першої інстанції не застосовано до спірних правовідносин частини 1,3,9 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Неправильним є висновок суду про те, що ОСОБА_3 був поведений ремонт велотренажера, який став у робочому стані після ремонту, оскільки в акті від 14.02.2015 року зазначено, що шарикопідшипник на велотренажері підлягає заміні та велотренажер є бракованим. Суд не врахував ті обставини, що він замовив у іншого продавця 30.01.2016 року новий шарикопідшипник та 03.02.2016 року замінив його. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Закон України «Про захист прав споживачів не розділяє відповідальність продавця або виробника перед споживачем, права споживача підлягають поновленню продавцем або виробником. Несправність шарикопідшипника у велотренажері не може бути розцінена як істотний недолік, так як цей недолік товару не відповідає ознакам «істотного», що встановлені п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист права споживачів». Отже, неправильним є висновок суду про те, що придбаний велотренажер мав істотні недоліки, які виникли з вини саме виробника, тому відповідальність продавця виключається. Вважає, що суд першої інстанції помилкового не застосував до спірних правовідносин ч.3 ст.678, ст.679 ЦК України, п.12 ч.1 ст.1, ч.1 ст.6, ч.12 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів». 

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача - адвокат Лучко В.М., її доводи не визнала, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, висновки суду такими, що відповідають обставинам справи. Зауважує, що 14.02.2015 року ОСОБА_5 , як представник «Інтер-Атлетик» (постачальник товару спортивного призначення) провів огляд велотренажера, встановив дефект виробника, а саме, що лівий підшипник механізму розсипаний, про що був складений акт та цим представником проведений ремонт, після якого велотренажер працював, підшипник не стукав. Зазначає, що відповідач повідомляв покупця про те, що згідно інструкції мать бути використані оригінальні запасні частини, виробник Китай, тому для отримання необхідної запчастини необхідний тривалий час, тому продавець і пропонував покупцю провести заміну товару. Також звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України 11.02.2015 року та 14.02.2015 року покупцю було запропоновано замінити велотренажер, або повернути кошти. Посилається на обставини які мали місце після звернення позивача до суду, а саме щодо надання покупцю велотренажера такої ж марки для заміни, проте останній відмився віддавати велотренажер придбаний ним 10.02.2015 року наполягав на залишенні у нього обох велотренажерів з ремонтом первісного в умовах його квартири.
Заслухавши доповідача, позивача та представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що за встановленими судом обставинами справи не підтверджено порушення прав споживача, оскільки придбаний позивачем велотренажер мав істотні недоліки, які виникли з вини, саме виробника і, з часу виявлення недоліків, тобто з 14.02.2015 року ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося відповідачем - ФОП ОСОБА_2 на його вибір замінити велотренажер новим аналогічної марки К-5В або повернути сплачені ним за товар грошові кошти, проте позивач від запропонованих пропозицій відмовився, у тому числі надати велотренажер для його ремонту в сервісному центрі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення неустойки, оскільки відповідачем були запропоновані споживачу, визначені ст. 678 ЦК України заходи для усунення недоліків передання товару неналежної якості, від отримання яких позивач відмовився. Відмова у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди ґрунтувалася на відсутності підстав для стягнення неустойки.
Проте, колегія суддів вважає, що наведений висновок суду першої інстанції не ґрунтується на нормах матеріального права, якими врегульовані спірні відносини та обставинах справи виходячи з такого.
Судом установлено, що 10 лютого 2015 року ОСОБА_1 придбав у магазині "Віраж» (фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 /а.с.8-9/), який розташований за адресою АДРЕСА_2 (без упаковки) вартістю 3600 грн /а.с.4/. Покупець разом з придбаним товаром отримав керівництво з експлуатації, в якій в графі гарантійні зобов`язання визначено гарантійний термін до 10 лютого 2016 року /а.с.22 зв.с./. 

Між сторонами у справі виникли правовідносини із захисту прав споживача.

Відповідно до статті 678 ЦК України (аналогічні норми містяться у статті 8 Закону України "Про захист прав споживача") покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Також відповідно до  вимог  Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №506,  в редакції на час виникнення правовідносин ( п.16) у разі виявлення недоліків чи фальсифікації товару протягом гарантійного терміну споживач має право в установленому порядку за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 
-безоплатного усунення недоліків або відшкодування витрат на їх виправлення споживачем чи третьою особою; 
-заміни на товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості;
-відповідного зменшення його купівельної ціни; 
- заміни на такий же товар іншої марки (моделі, артикулу, модифікації) з відповідним перерахуванням купівельної ціни; 
- розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування заподіяних збитків.

Вимоги споживача, встановлені цим пунктом, пред`являються за вибором споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові 
або підприємству, що виконує його функції, за місцем знаходження споживача у формі письмової заяви (додаток 8). 
Відповідно до п. 29 вищенаведеного Порядку, гарантійний ремонт полягає у виконанні робіт, пов`язаних з усуненням недоліків товару для забезпечення використання його за призначенням протягом гарантійного терміну експлуатації. Усунення недоліків здійснюється шляхом заміни чи ремонту комплектуючого виробу або окремої складової частини, а також виконання регулювальних робіт відповідно до вимог нормативних документів. 
Термін виконання гарантійного ремонту узгоджується за домовленістю сторін, але не може перевищувати встановленого законодавством. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений термін виконавець виплачує споживачеві неустойку в розмірі 1 відсотка вартості товару ( п. 28 Порядку).

Отже, аналіз наведених норм права свідчить про право споживача на безоплатне усунення недоліків та обов`язок продавця ( у спірних правовідносинах) його здійснити.

Відповідно до ч.9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в іншій строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається ( з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створити (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України.
ОСОБА_1 у зв`язку з виявленням ним недоліку придбаного товару (при оберті педалей велотренажеру виявлено стукіт всередині механізму обертання), звернувся до ПП ОСОБА_2 з заявою про усунення виниклого недоліку в велотренажері /а.с.6/. 

З метою розгляду заяви ОСОБА_1 , виявлення вищезазначеного недоліку, 14 лютого 2015 року був складений акт про те, що при розбиранні механізму обертання велотренажера лівий підшипник механізму був розсипаний. При обертанні педалей кульки створювали стук. Підшипник підлягає заміні /а.с.7/. 
З акту вбачається, що він складений та підписаний представником фірми «Інтер Атлетика» Журавльовим ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , також містить печатку ПП ОСОБА_2 .
Отже, дії позивача ґрунтувалися на умовах зазначених у гарантійному талоні експлуатаційного документа щодо звернення до продавця у випадку несправності тренажера із відповідною заявою / а.с.24/, Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів та дотриманні ним вимог ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 678 ЦК України щодо вимоги про безоплатне усунення недоліку товару в розумний строк. 
З документів, наданих позивачем, а саме експлуатаційного документа на велотренажер, вбачається, що використання виробу з несправностями може бути небезпечно, з цієї причини пошкоджені вузли повинні бути замінені, і тільки після цього допускається відновлення експлуатації виробу / а.с.12/. Експлуатаційний документ має зазначення про використання тільки оригінальних запасних частин / а.с.13/.
Таким чином, необхідність заміни підшипника оригінальним ґрунтується на наведених доказах та визнана відповідачем/ а.с.40
Разом з тим, оригінальна запчастина відповідачем не замовлялася; її відсутність на території України у сервісних центрах відповідачем не доводилася, в той час як позивач за своїм зверненням отримав у сервісному центрі зазначеному у експлуатаційному документі, запасні частини (шарикопідшипник); строк для усунення безоплатного недоліку товару більше 14 днів не узгоджувався, що представником відповідача не заперечене.
Доводи адвоката відповідача, що позивач 14.02. 2015 року відмовився віддати велотренажер на ремонт та про необхідність проведення гарантійного ремонту по заміні шарикопідшипника велотренажера в умовах центрального сервісного центру у м. Буча Київської області та тестування виробу на стенді відповідно до умов експлуатаційного документу є безпідставними, оскільки експлуатаційний документ, його сторінка 21, на яку посилалася адвокат, таких умов не містить та листування , яке розпочалося між сторонами після звернення до суду / а.с.44, 43/ свідчить про протилежну позицію кожної сторони у цьому питанні.
У відносинах за участю споживача суд зобов`язаний тлумачити усі сумніви на користь цього учасника як слабшої сторони у таких правовідносинах, а враховуючи, що відповідачем документування відносин з позивачем почалося після звернення останнього до суду, наведені ним обставини щодо нездійснення свого обов`язку по усуненню недоліку товару з вини позивача є недоведеними.
Отже, обов`язок відповідача щодо безоплатного усунення недоліку товару не був виконаний, та протилежне відповідачем не доведено.
Так, з листа відповідача від 28.12. 2015 року на адресу позивача вбачається, що ФОП ОСОБА_4 з урахуванням акту від 14.02.2015 року про встановлення дефекту виробника у велотренажері, у зв`язку з виявленням неякісного підшипника у механізмі велотренажера, якій підлягає заміні, повідомила позивача, що з урахуванням вимоги заміни запчастини тільки оригінальними, а виробником товару є Китай, отже виконати ремонт у 14 днів неможливо, а тому 14.02.2015 року позивачу було запропоновано замінити велотренажер на іншу модель чи повернути сплачені за товар кошти, на що останній відмовився. Також на початку грудня 2015 року знов було запропоновано здійснити заміну велотренажера на його аутентичну модель чи повернути гроші, на що останній також відмовився / а.с.40/. 
Проте, такий лист відповідача з`явився після звернення позивача до суду та обмежує право споживача у виборі наданому йому законом, яким він скористався звертаючись з заявою про безоплатне усунення недоліку. 
Неможливість безоплатного усунення недоліку товару відповідачем належними та допустимими доказами не доведена.
Колегія суддів не може погодитися з доводами представника відповідача що право відповідача змінити свій обов`язок з безоплатного усунення недоліку товару на повернення коштів та заміни на товар аналогічної марки ґрунтується на тому, що товар має істотний недолік. 
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку що придбаний позивачем велотренажер мав істотні недоліки, які виникли з вини саме виробника.
Разом з тим, відповідно до п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік – це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:
а) він взагалі не може бути усунутий;
б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;
в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Проте, відповідачем не доведено жодної з наведених ознак у тому числі через неузгодження ним іншого строку усунення недоліку, ніж встановленого законом, як не доводилася відсутність оригінальної запчастини (шарикопідшипнику) у сервісному центрі як наслідку підстав для замовлення її в ОСОБА_7 .
Пояснення адвоката відповідача, що велотренажер був тимчасово відремонтований та обставина викладена у позові щодо встановлення ОСОБА_3 цього ж шарикопідшипника після розбори -зборки велотренажеру з лівої сторони механізму на праву, не впливають на не дотримання відповідачем Порядку проведення гарантійного ремонту з урахуванням експлуатаційного документу та вищенаведених вимог норм матеріального права щодо права споживача та обов`язку продавця.
Виходячи з положень ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», за кожній день затримки усуне6ння недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.
Розрахунок неустойки наведений позивачем у сумі 12 204 грн, відповідачем не спростований.
Таким чином, вищенаведені обставини та норми матеріального права надають підстави для висновку про задоволення вимог про стягнення неустойки в сумі заявленій позивачем – 12 204 грн.
Щодо доводів ОСОБА_1 про наявність підстав для стягнення моральної шкоду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у тій же редакції передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» потерпілим від недоліків продукції (дефекту в продукції) є споживач або користувач, якому завдано шкоду внаслідок дефекту в продукції. Шкодою у розумінні цього Закону вважаються завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.
Статтями 5, 6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції», передбачено, що продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема, пов`язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію. Потерпілий повинен довести наявність шкоди, наявність дефекту в продукції, наявність причино-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою.
Шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 ЦК України (стаття 711 ЦК України).
Позивач, виходячи з його пояснень, не користувався велотренажером і через його недоліки (дефекти) шкоди у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» і Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» йому не завдано.
Правовідносини сторін регулюються законодавством про захист прав споживачів, згідно з яким моральна шкода відшкодовується споживачу у разі завдання такої шкоди внаслідок недоліків (дефектів) продукції, яку споживач придбав і фактично використовував, чого у цій справі не встановлено.
Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди.
Правовідносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні, регулюються Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції».
Стаття 2 цього Закону, яка визначає сферу його дії, встановлює, що положення цивільного, процесуального законодавства та законодавства про захист прав споживачів застосовуються до зазначених правовідносин у частині, не врегульованій цим Законом.
Закон України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» встановлює спеціальні умови, за яких споживач має право на відшкодування моральної шкоди, та пов`язує таке відшкодування із наявністю причино-наслідкового зв`язку між дефектом у продукції та завданою шкодою, під якою розуміється каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.
Отже, підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди відсутні за вищенаведеного, а не з підстав визначених судом першої інстанції.
Вирішуючи питання стягнення судових витрат, колегія суддів виходить з норм ст. 141 ЦПК України, внаслідок чого з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу адвокатом в сумі 500 грн та в дохід держави судовий збір в сумі 1378 грн ( по першій та апеляційній інстанціях).

На підставі викладеного, ст. ст. 23, 678 ЦК України, ст. ст. 8, 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №506, Закону України « Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції», керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2019 року скасувати, ухвалити нове.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 неустойку в розмірі 12 204 грн (дванадцять тис. двісті чотири грн) та витрати на правничу допомогу адвокатом у сумі 500 грн (п`ятсот грн).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1378 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 
Головуючий І.В.Склярська              

Судді:                  Л.В.Пузанова 

Т.Г.Чорна    

Повне судове рішення складено 22 травня 2020 року
Суддя І.В. Склярська