ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 березня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/3587/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:  
головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Мишкіної М.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі 
апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "НИВА"                                                      
на ухвалу господарського суду Одеської області від 27.01.2020, суддя в І інстанції Літвінов С.В., повний текст якої складено 28.01.2020 в м. Одесі, про повернення зустрічної позовної заяви Селянського (фермерського) господарства "НИВА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСКО АГРО" про визнання договору недійсним                                             
у справі № 916/3587/19
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСКО АГРО"  
до Селянського (фермерського) господарства "НИВА"                                                          
про стягнення 26  610 213,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

    У грудні 2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСКО АГРО" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Селянського (фермерського) господарства "НИВА" про стягнення 26  610 213,72 грн., з яких:        13  372 330,08 грн. - основного боргу, 3  454 466,02 грн. - штрафу, 3  225 524,10грн. - 20% річних, 5  521 251,98грн. – пені та 1  036 641,54грн. - інфляційних втрат, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем договору поставки від 18.05.2018р. щодо оплати у повному обсязі поставленого товару у встановлений строк.
В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору поставки від 18.05.2018 не оплатив у повному обсязі вартість товару отриманого у період з травня 2018 по серпень 2019 року включно за визначеними видатковими накладними, заборгованість становить 13 372 330,08 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також на підставі п. 6.2 договору – 3 454 466,02 грн. штрафу та 5 521 251,98грн. – пені та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України і п. 6.5 договору 1 036 641,54 грн. втрат від інфляції та 3  225 524,10 грн. 20% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. 
23.01.2020 року  СФГ "НИВА" подало до господарського суду Одеської області зустрічну позовну заяву до ТОВ "РОСКО АГРО" про визнання недійсними п. 3.2, п. 3.3 та п. 6.5 договору поставки № 1 від 15.05.2018р., укладеного між сторонами.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що п. 3.2 та п. 3.3 договору суперечать нормам ЦК України та ГК України, оскільки вартість товару до сплати розраховується з урахуванням різниці між встановленим НБУ курсом гривні до долара США. Окрім цього, позивач також вважав, що підлягає визнанню недійсним п. 6.5 договору, відповідно до якого  у разі невиконання покупцем зобов`язань щодо термінів оплати товару та/або невиконання зобов`язань, передбачених п.п. 3.2, 3.3 цього договору, покупець відповідно до ст. 625 ЦК України сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, 20 відсотків річних, якщо інший розмір процентів не встановлений додатками до цього договору. Оскільки у п. 6.2 договору вже передбачено застосування відповідальності у вигляді сплати пені та штрафу за неналежне виконання зобов`язань, тому нарахування процентів відповідно до п. 6.5 договору за аналогічне порушення суперечить приписам ст. 61 Конституції України та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових  зобов`язань».
Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.01.2020 у справі № 916/3587/19 зустрічну позовну заяву Селянського (фермерського) господарства "НИВА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСКО АГРО" про визнання недійсними п. 3.2, п. 3.3 та п. 6.5 договору поставки № 1 від 15.05.2018р. - повернуто заявнику на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України.
Ухвала мотивована тим, що заявник звернувся із зустрічним позовом після закінчення встановленого судом процесуального строку для такого звернення. Крім того, первісний та зустрічний позови не взаємопов`язані і спільний їх розгляд не є доцільним, так як первісні та зустрічні позовні вимоги виникають з різних правовідносин.  
В апеляційній скарзі СФГ"НИВА" просить ухвалу господарського суду Одеської області від 27.01.2020 у справі № 916/3587/19 скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані порушенням судом норм процесуального права, так апелянт керуючись ст. 15 ЦК України, ст. 46 та на підставі ст. 180 ГПК України до початку розгляду справи по суті подав зустрічну позовну заяву, вимоги якої взаємно пов`язані з первісним позовом.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини 4 статті 11 ГПК кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддано обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.
Відповідно до частини 1 статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
За змістом пункту 3 частини 2 статті 46 ГПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Частиною 1 статті 180 ГПК України встановлено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, господарським судом було надано відповідачу  15-ти  денний строк  з дня вручення ухвали від 09.12.2019р.  про відкриття провадження по справі для подання відзиву на позов. 
Відповідну ухвалу суду було вручена відповідачеві 17.12.2019р., що підтверджується поштовим повідомленням вх. № 56239/19 від 21.12.2019р. Отже, останнім днем строку для пред`явлення зустрічної позовної заяви було 02.01.2020р. 
СФГ "НИВА" подало зустрічну позовну заяву до суду 23.01.2020р., що підтверджується відміткою канцелярії суду на першому аркуші цієї заяви,  тобто заявник звернувся із зустрічним позовом після закінчення процесуального строку для такого звернення.
Відповідно до частин 2 -4 статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.
Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом,
Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.
Відповідно до частини шостої статті 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Дослідивши зміст первісної позовної заяви судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом первісного позову є вимога ТОВ "РОСКО АГРО" про стягнення з СФГ "НИВА" 26 610 213,72 грн., з яких: 13 372 330,08 грн. - основного боргу, 3 454 466,02 грн. - штрафу, 3 225 524,10грн. - 20% річних, 5 521 251,98грн. – пені та 1 036 641,54грн. - інфляційних втрат, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем договору поставки від 18.05.2018р. щодо оплати у повному обсязі поставленого товару у встановлений строк.
Вимогами зустрічної позовної заяви є визнання недійсними п. 3.2, п. 3.3 та п. 6.5 договору поставки № 1 від 15.05.2018р., укладеного між сторонами.
Таким чином, судом встановлено, що виникнення у сторін зобов`язань за іншим договором поставки № 1 від 15.05.2018р. жодним чином не спростовують виникнення/припинення зобов`язальних правовідносин між сторонами за договором поставки від 18.05.2018р., стягнення заборгованості за яким є предметом цього спору.
Таким чином, задоволення зустрічного позову безпосередньо не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, подання такого зустрічного позову не доводить відсутності у позивача матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Колегія суддів вважає, що за результатами аналізу змісту первісного та зустрічного позовів суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у даному випадку первісні та зустрічні позовні вимоги ґрунтуються на різних правових підставах, вони не обґрунтовані одними доказами, що свідчить про відсутність обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість одночасного розгляду первісного та зустрічного позовів.
За таких обставин, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для спільного розгляду заявленого СФГ «НИВА» зустрічного позову з первісним позовом у даній справі є правомірним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги СФГ «НИВА» наведених висновків не спростовують та не впливають на них.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.
Таким чином, повернення заявникові зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог частин першої, другої статті 180 ГПК України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.
При цьому апеляційний господарський суд зазначає, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє відповідача права звернутись до господарського суду з окремим позовом в загальному порядку для захисту своїх прав та інтересів.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновків про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 271, п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, апеляційна скарга СФГ «НИВА» підлягає залишенню без задоволення, а прийнята ухвала господарського суду Одеської області від 27.01.2020 - залишенню без змін.
У зв`язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін оскаржувану ухвалу, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

                    Керуючись статтями 253, 269, 270-271, 275, 280-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
                    
Ухвалу господарського суду Одеської області від 27.01.2020 року                    № 916/3587/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "НИВА" - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий  суддя:                                                               Бєляновський В.В.

Судді:                                                                              Богатир К.В.

                                                                                           Мишкіна М.А.